conversations.from: human
conversations.value: Provide a description for a book titled Cosmopolis about Times, It's, Eric with the genre: Literature & Fiction, Contemporary.
conversations.from: assistant
conversations.value: It's a stunningly eventful day in the life of Eric Packer, a multi-billionaire who owns a forty-eight-room apartment and a decommissioned nuclear bomber and who has recently married the heiress of a vast European fortune. Sitting in his stretch limousine as it moves across the middle of Manhattan, he finds the city at a virtual standstill because the President is visiting, a rapper's funeral is proceeding through town, and a violent protest is being staged in Times Square by anti-globalist groups. Eric's bodyguards are worried that he is a target and, indeed, he is - although the danger, as it turns out, is not from protesters or political assassins but from an anonymous man who lives in an abandoned building. 'One of America's smartest and most disturbing writers' - "The Times". 'DeLillo shapes a rhetoric for our age' - "Observer".
conversations.from: human
conversations.value: Reverse the sentences.
conversations.from: assistant
conversations.value: 'DeLillo shapes a rhetoric for our age' - "Observer".. 'One of America's smartest and most disturbing writers' - "The Times". Eric's bodyguards are worried that he is a target and, indeed, he is - although the danger, as it turns out, is not from protesters or political assassins but from an anonymous man who lives in an abandoned building. Sitting in his stretch limousine as it moves across the middle of Manhattan, he finds the city at a virtual standstill because the President is visiting, a rapper's funeral is proceeding through town, and a violent protest is being staged in Times Square by anti-globalist groups.It's a stunningly eventful day in the life of Eric Packer, a multi-billionaire who owns a forty-eight-room apartment and a decommissioned nuclear bomber and who has recently married the heiress of a vast European fortune
conversations.from: human
conversations.value: Provide the first two paragraphs for this book.
conversations.from: assistant
conversations.value: Cosmopolis
  DON DELILLO, romancier, eseist şi dramaturg american, s-a născut în 1936, în New York. După absolvirea facultăţii, cu o diplomă în Ştiinţele Comunicării, în 1958, la Fordham University în Bronx, a lucrat timp de câţiva ani la agenţia de publicitate Ogilvy & Mather. Este considerat una dintre figurile centrale ale postmodernismului, explorând şi uneori satirizând în cărţile sale teme dintre cele mai diverse, de la consumerism, teorii ale conspiraţiei, dezintegrarea familiei, violenţă şi terorism, până la mass-media, rolul artistului în promovarea discursului social, psihologia mulţimilor şi capitularea individului în faţa identităţii de grup. Primul său roman, Americana, a apărut în 1971, urmat de End Zone (1972), Great Jones Street (1973) şi Ratner's Star (1976), una dintre cele mai dificile cărţi ale sale, din câte susţine însuşi autorul, comparată la vremea aceea cu romanele lui Thomas Pynchon. Odată cu publicarea romanului White Noise (Zgomot alb), în 1985, premiat cu National Book Award for Fiction, s-a bucurat de o recunoaştere rapidă ca romancier de succes, inspirând scrierile unor autori precum Jonathan Franzen, Martin Amis sau Zadie Smith. A publicat în continuare romanele Libra (1988), o biografie fictivă a lui Lee Harvey Oswald până în momentul asasinării preşedintelui J.F. Kennedy, Underworld (1997), considerat capodopera sa, (2003), Falling Man (2007), Point Omega (2010). De-a lungul carierei, i s-au decernat numeroase premii de prestigiu, printre care Premiul Academiei Americane de Arte şi Litere (1984), PEN/Faulkner Award (1992, 2012) şi PEN/Saul Bellow Award (2010).
  Somnul îl ocolea acum şi mai des, nu o dată sau de două ori pe săptămână, ci de patru, cinci ori. Ce făcea când se întâmpla aşa? Nu se plimba în neştire până la ivirea zorilor. Nu avea nici un prieten pe care să-l iubească într-atât de mult încât să-l tortureze sunându-l. Ce-ar fi fost de zis? Era o chestiune de tăceri, nu de vorbe.
conversations.from: human
conversations.value: Provide five more paragraphs.
conversations.from: assistant
conversations.value: Ea şi-a lepădat vesta şi şi-a luat la fereastră paharul de scotch primit de la room service. Îmbrăcămintea îi era împăturită pe un scaun din apropiere. El voia să petreacă o zi în linişte, în chilia lui pentru meditaţie, nefăcând altceva decât să se uite la chipul şi trupul ei, ca un exerciţiu taoist, sau lăsându-se pradă minţii. Nu a întrebat-o ce ştia despre ameninţarea credibilă. Nu era interesat de detalii, nu încă, şi oricum Torval sigur nu le spusese cine ştie ce bodyguarzilor.
  Îi plăcea de ea. Cu cât ştia că Torval o va urî mai tare, cu atât mai mult îi plăcea de ea. Torval avea să o urască cu ardoare pentru asta. Petrecuse săptămâni holbându-se la ea pe sub sprâncenele vijelioase.
  Îşi dorea ca ea să se mute uşor mai la stânga, în aşa fel încât şoldul să capteze aura veiozei de pe măsuţa din preajmă.
  Ea s-a apropiat de pat şi i-a luat paharul cu vodcă din mână. El nu se putea abţine să-şi tot vâre alune în gură.
  I-a picurat câţiva stropi de vodcă pe organele genitale. Ustura, ardea. A râs când a făcut-o, iar el i-a zis să-i mai facă o dată. A picurat încă un pic şi s-a aplecat ca să o lipăie, să-l spele cu limba de vodcă, iar apoi l-a încălecat crăcănată. Ţinea un pahar în fiecare mână şi încerca să-şi păstreze echilibrul când săltau şi râdeau.
conversations.from: human
conversations.value: Provide the last three paragraphs.
conversations.from: assistant
conversations.value: Voia să fie îngropat în bombardierul lui nuclear, Blackjack A. Nu îngropat, ci incinerat, izbucnind în flăcări, dar apoi şi îngropat. Voia să fie solarizat. Voia ca avionul să zboare dirijat din telecomandă, având trupul lui îmbălsămat la bord, cu costum, cravată şi turban, şi toate trupurile câinilor lui morţi, ogarii lui ruseşti înalţi şi mătăsoşi, voia să zboare până la altitudinea maximă, gonind cu viteză supersonică, iar apoi să plonjeze în nisip, să-i înghită pe toţi până la unul într-o minge de foc, realizând o operă de artă terestră, artă în pământ pârjolit, care avea să interacţioneze cu deşertul şi să fie păstrată într-o perpetuă tutelă, sub patronajul dealerului şi executorului său, Didi Fancher, şi iubită pe termen lung, spre a fi contemplată cu adânc respect de diverse grupuri pe bază de aprobare şi de luminaţi indivizi scutiţi de taxe conform secţiunii 501 (c) (3)3 a Codului de Venituri Interne al Statelor Unite.
  Poate că până la urmă nici nu voia viaţa aceea, să o ia de la capăt falit, vânând un taxi într-o intersecţie plină de directori adjuncţi pişicheri, cu braţele ridicate, cu corpurile rotindu-se fulgerător ca să acopere toate unghiurile posibile. Ce îşi dorea şi nu era postum? Se uita în gol. A înţeles ce lipsea, impulsul de prădător, extraordinarul entuziasm care îl mâna de pe o zi pe alta, pura şi nesfârşita nevoie de a fi.
  Ucigaşul lui, Richard Sheets, şade în faţa lui. Şi-a pierdut interesul faţă de acest om. Mâna sa cuprinde durerea vieţii lui, absolut toată, emoţională şi de alt fel, iar el închide ochii încă o dată. Acesta nu este sfârşitul. E mort pe cadranul ceasului, dar încă viu în spaţiul original, aşteptând să răsune împuşcătura.