Moravský Krumlov

Context: Moravský Krumlov (německy Mährisch Kromau) je město v okrese Znojmo v Jihomoravském kraji, 27 km jihozápadně od Brna na řece Rokytná. Má rozlohu 49,57 km2 a žije zde téměř 6 tisíc obyvatel. Jeho historické jádro, a to i přes těžké poškození na konci 2. světové války, se stalo městskou památkovou zónou. Jedná se o vinařskou obec ve Znojemské vinařské podoblasti (viniční tratě Vinohrady, Jalovcová hora). Moravský Krumlov leží mezi Českomoravskou vysočinou a Dyjsko-svrateckým úvalem. Město leží v kotlině, která je ze tří stran obtékána řekou Rokytnou (takzvaný meandr řeky Rokytné). Region Moravskokrumlovska patří k jedněm ze stabilně osídleným územím vůbec. Doklady o osídlení pocházejí již z paleolitu. Mimořádně bohaté archeologické území bylo osídleno téměř ve všech obdobích pravěku. Středověké osídlení je spojeno s hradem Rokyten v Rokytné, osídlení samotného města Moravského Krumlova je doloženo archeologickými nálezy ze 13. století. První písemná zmínka o panství a hradu pochází až z roku 1289, ale je pravděpodobné, že město bylo založeno Přemyslem Otakarem II. jako opěrný bod jeho domény. Místní jméno Krumlov, je zmiňováno v latinsky psaném listě Rudolfa Habsburského z 6. května 1277. Přívlastek "Moravský" byl přidán kvůli odlišení od Českého Krumlova v polovině 17. století. Označení "krumm" pochází z němčiny a znamená "křivý". Je odvozeno od širokého meandru řeky Rokytné. Roku 1289 stál v místě dnešního zámku hrad, který byl v polovině 13. století majetkem Bočka z Obřan. Smrtí jeho vnuka Smila z Obřan roku 1312 jejich rod vymřel. Poté Moravský Krumlov přešel pod vládu krále Jana Lucemburského, jenž jej dal v roce 1312 do zástavy Jindřichovi z Lipé.

Question: V jakém kraji leží Moravský Krumlov?

Answer: v Jihomoravském


Originální Pražský Synkopický Orchestr

Context: Petr Wajsar - kytara Jiří Šícha - kytara Antonín Šturma - kontrabas Ondřej Landa - kontrabas Ondřej Balcar - kontrabas Martin Zpěvák - kontrabas Jiří Gilík - piano Alice Bauer - zpěvačka Adéla Zejfartová - zpěvačka Některá data mohou pocházet z datové položky. Originální Pražský Synkopický Orchestr (anglicky Original Prague Syncopated Orchestra, zkracováno na OPSO) je český orchestr hrající dobový jazz, swing, blues a spoustu dalších stylů z let 1922–1933, např. charleston, black bottom, foxtrot. Orchestr byl založen muzikologem Pavlem Klikarem na podzim roku 1974 původně jako kvintet - se třemi dechovými nástroji a dvoučlennou rytmickou sekcí, tvořenou pianem a banjem. Již od začátku zněl band neuvěřitelně věrně díky přesné interpretaci hudebníků a díky studiu a analýze stylu, ve kterém se hrálo ve dvacátých letech. Taktéž se analyzoval styl improvizace, který byl jiný než dnes, takže byla autenticita ještě větší. Band samozřejmě používá dobové nástroje. OPSO je známý po celém světě a dalo by se říct, že je to stylově nejčistší a umělecky nejpřesvědčivější band na světě.[zdroj? ] Hraje přes 260 melodií z let 20.–30., které bývají málokdy známé přesně jak bychom je mohli slyšet na původních nahrávkách. Momentálně hraje v komorním obsazení, se kterým se začínalo – 7 až 8 hudebníků. Pořádají koncerty v Blues sklepě nebo na Karlově mostě v Praze. Historie Roku 1976 přibyl do orchestru druhý saxofon a housle a také zpěvák - Ondřej Havelka. Po jisté době bylo vydáno první album i se zpěvem. O dva roky později, v květnu, skončila éra osmičlenného obsazení - na jazzovém festivalu v holandské Bredě. Na podzim k souboru přibyli další 4 hudebníci a orchestr tak dostal vzhledu pravého amerického big bandu dvacátých let.

Question: Jaká je zkratka Originálního Pražského Synkopického Orchestru?

Answer: OPSO


Supercrooo

Context: Supercrooo je pražská hip-hopová / rapová dvojice tvořená hudebníky s uměleckými jmény Hugo Toxxx (také Hack) a James Cole (také Phat). Hip-hopové uskupení s názvem K.O. Kru založili Hack s Phatem kolem roku 1998. Debutovalo vinylovým singlem Nádech / Náš cíl, který v roce 2001 vydal P.A.trick records [1][zdroj? ]. Tento singl se objevil společně s Wichovým remixem na celočeské kompilaci Lyrik Derby 1. Phat v roce 2002 začal nahrávat u P.A.trick records, avšak v polovině desky odešel a jeho sólová práce Frekvence P.H.A.T. vyšla u vydavatelství PSH - Terrorist? Na albu hostovali například LA4, Vladimir 518 a taky Hack. Produkoval si ji z části sám, částečně mu s ní vypomohli pražští Wich, Enemy a Hack. Obsahovala méně samplování, více syntetických a elektronických zvuků, specifický beat a velký důraz na rap[zdroj? ]. K.O. Kru společně po sólo pauze vytvořilo svůj další singl Kéry, který se objevil na kompilaci From Amsterdam To Praha na labelu Maddrum rec[2]. Už jako Supercrooo se objevili s novou tvorbou a postupem na kompilaci East Side Unia Vol. 3 se skladbou 2005. Obsahuje zvláštní tvrdou a nekompromisní lyriku s volnými asociacemi a paradoxními slovními spojeními, inspirovanou komiksem a žánrem science fiction[zdroj? ]. Své debutové album Toxic Funk vydali v roce 2004 u Maddrum records. Album je plné nekompromisního přístupu k textům, kontroverze, perverzní tematiky a nesamplovaných, toxických a elektro beatů[zdroj?

Question: Kdy bylo založeno uskupení K.O. Kru?

Answer: kolem roku 1998


Bitva u Arsufu

Context: 10 000 pěšáků,1 200 těžké jízdy,dohromady 11 200 mužů až 25 000 jezdců,lehké nebo těžké jízdy ztráty okolo 700 padlých[1] okolo 7 000 padlýchvčetně 32 emírů Bitva u Arsufu (též bitva u Arsoufu) - byla významným vítězstvím anglického krále Richarda I. Lví srdce, jednoho z čelních vůdců třetí křížové výpravy, nad muslimským vládcem Saladinem. Její význam spočívá zejména v tom, že to bylo první velké vítězství křižáků nad Saldinem od bitvy u Hattínu a více méně otevřelo cestu pro vyjednávání mezi oběma kulturami, které vyvrcholilo zpřístupněním Božího hrobu západním poutníkům. Po kapitulaci Akkonu v červenci roku 1191, se Richard I. vydal na pochod k jihu Palestiny. Aby mohl znova dobýt Jeruzalém, bylo pro něj velmi důležité zmocnit se přístavního města Jaffa. Saladin, kterému se právě podařilo vypudit křižácká vojska z téměř celého území Svaté země, shromáždil svou hlavní vojenskou moc u města Arsufu a rozhodl se zde svést s křižáky rozhodující bitvu. Kristovým vojákům trvalo za krajně vysilujících pochodů a stálého atakování Saladinovým jezdectvem dosáhnout místa střetnutí celých čtrnáct dní, ale i přesto byli schopní muslimského panovníka drtivě porazit. Pochod na jih Králové Richard Lví srdce a Filip II. přijímají kapitulaci Akkonu (Grandes Chroniques de France)Král Richard v čele výpravy 24. srpna roku 1191 vyrazil Richard I. se svou armádou po pobřežní cestě na jih k Jaffě a Askalonu.

Question: Kdo vyhrál v bitvě u Arsufu?

Answer: Richarda I. Lví srdce


Saxofon

Context: znějící tónový rozsah jednotlivých typů saxofonů se liší, viz (sopránový, altový, tenorový, barytonový) Příbuzné nástroje Klarinet, Basetový roh Saxofon je jednoplátkový dřevěný dechový nástroj vyráběný převážně z mosazného plechu (profesionální modely také ze stříbra). Používá se především v jazzu (jako sólový nástroj i jako součást jazzových komorních souborů či orchestrů) a v stále větší míře i v klasické hudbě. Původním záměrem však bylo vytvořit nástroj vhodný pro dechové a vojenské orchestry. Do rodiny dřevěných dechových nástrojů patří kvůli své stavbě a způsobu jakým se na něj hraje. Již od počátku byly saxofony konstruovány výhradně z kovu. Historie Saxofon vynalezl okolo roku 1840 belgický nástrojař, flétnista a klarinetista Adolphe Sax. Ačkoliv saxofony hned v několika velikostech zkonstruoval již na začátku 40. let 19. století, nástroj mu byl patentován až 28. června 1846, a to na 15 let. Nástroj byl poprvé představen veřejnosti na výstavě v Bruselu v roce 1841. Jednalo se o basový saxofon laděný v C. Adolphe Sax také na počátku 40. let pořádal soukromé výstavy pro pařížské hudebníky. Jeho původním záměrem bylo vytvořit 14 typů saxofonů, realizovány byly jen některé. Není známo, co inspirovalo Saxe k vytvoření saxofonu, ale s největší pravděpodobností se pokusil nasadit klarinetovou hubičku na ofikleidu, což vytvoří nástroj se saxofonovým zvukem. Adolphe Sax kromě jiných nástrojů konstruoval na konci třicátých let i ofikleidy. Saxovým záměrem, jasně stanoveným v jeho spisech, bylo zkonstruovat zcela nový dechový nástroj, který by zněl dobře v nízkých polohách a který by kombinoval dobrou ovladatelnost dřevěných nástrojů s masivním a razantním tónem žesťových nástrojů. Adolphe Sax navrhl celkově 14 typů saxofonů, ale některé nebyly dodnes zkonstruovány. Nástroj byl původně navržen pro potřeby klasických symfonických orchestrů, skladatelé ho ale dlouhou dobu prakticky ignorovali; v menší míře se prosadil jen u vojenských kapel. Masově se rozšířil až od nástupu jazzu na přelomu 19. a 20. století. Saxofon je svými zvukovými vlastnostmi pro tento žánr daleko vhodnější než pro potřeby vážné hudby. Po dobu platnosti patentu (1846 – 1866) nesměl být nástroj vyráběn ani upravován nikde jinde než v Saxově továrně, avšak tento i Saxovy četné další patenty byly neustále porušovány jeho soupeři.

Question: Kdo vynalezl saxofon?

Answer: Adolphe Sax


Deoxyribonukleová kyselina

Context: Funkce Příklad sekvence DNA: dole jsou uvedena písmena reprezentující jednotlivé nukleotidy v lineárním řetězci DNA, tak jak jsou čteny při sekvenování (graf výše vzniká snímáním fluorescenčních značek při určitých typech sekvenování) Související informace naleznete také v článcích genom, sekvence DNA a genetický kód. DNA je nositelkou genetické informace všech živých organismů v pravém slova smyslu, ale i mnoha virů. V DNA je zapsána sekvence všech bílkovin a přeneseně je genetickou informací podmíněna existence všech biomolekul a buněčných struktur (k jejichž tvorbě jsou potřeba bílkoviny).[51] Schopnost ukládat a přenášet genetickou informaci je jednou z fundamentálních vlastností života. .[51] Bez DNA buňky vydrží žít jen omezenou dobu; například lidské červené krvinky při svém zrání vyvrhují jádro, a protože pak nejsou schopné vyrábět nové bílkoviny a udržovat buňku, jsou po několika měsících poškozeny a musí se z. oběhu odstraňovat.[52] Některé viry jsou sice schopné uchovávat svůj genetický materiál v podobě RNA (tzv. RNA viry), jenže RNA genomy nepodléhají opravným mechanismům a rychle mutují, a proto mají limitovanou velikost.[53] Život, tak jak ho známe, je proto závislý na DNA. Konkrétní uložení DNA v buňce závisí na příslušnosti organismu k jedné z dvou základních skupin organismů. Bakterie a archea (souhrnně „prokaryota“) mají DNA obvykle uloženu volně v cytoplazmě. Obvykle vzniká pouze jistá jaderná oblast, tzv. nukleoid. Mimo to řada bakterií vlastní i malé kruhové molekuly DNA, tzv. plazmidy, které umožňují mimo jiné horizontální výměnu genetické informace. Zbylé organismy, tedy např. člověk, ale i rostliny, živočichové či prvoci, mají DNA uloženu především v buněčné jádře. Dále však se DNA nachází v některých eukaryotických organelách, jmenovitě v mitochondriích a v plastidech, pokud je buňka vlastní (jev zvaný mimojaderná dědičnost). Informace nesená sekvencí nukleotidů v DNA se označuje jako genetická informace. Na každé nukleotidové pozici se nachází jedna ze čtyř bází (A, C, G či T), což znamená, že sekvence o délce n může nabývat 4n stavů.[54] Pro DNA dlouhou pouhých 10 nukleotidů existuje tedy teoreticky 410 = 1 048 576 kombinací.

Question: Jaká zkratka se běžně používá pro deoxyribonukleovou kyselinu?

Answer: DNA


Jaromír Bosák

Context: Mgr. Jaromír Bosák (* 13. května 1965 Cheb) je český sportovní komentátor a novinář. Vystudoval Fakultu sociálních věd Univerzity Karlovy. Bydlí v Šestajovicích u Prahy. Se svou novinářskou kariérou začínal v rádiu Bonton. Psal také články o fotbalu do časopisu Gól, hlavně o německé Bundeslize. Ve sportovně-žurnalistických kruzích se o něm mluví jako o velkém odborníkovi na německý fotbal. Od roku 1994 komentuje fotbalové přenosy pro Českou televizi. V letech 2000 až 2002 byl šéfredaktorem redakce sportu. Momentálně kromě činnosti v České televizi publikuje své články na serveru ČTK - sportovní noviny. Je to v současnosti jeden z nejpopulárnějších komentátorů v Česku. Často své komentáře prokládá vtipem. Kromě fotbalu je také milovníkem golfu, který v současnosti také komentuje. Je šéfredaktorem golfových časopisů Golf Vacations a GolfPunk. Jaromír Bosák také spolu s kolegou Svěceným propůjčil svůj hlas namluvení PC hry FIFA. V roce 2008 se společně s profesionální tanečnicí Evou Krejčířovou zúčastnil třetí řady taneční soutěže a mediální show Star Dance. Ačkoliv nikdy předtím netancoval, měl vysokou podporu televizního publika a úspěšně absolvoval sedm kol soutěže, skončil tedy na pomyslném třetím místě. Je členem týmu Real TOP Praha, v jehož dresu se zúčastňuje charitativních zápasů a akcí. Sny, střepy a štěstí (ZOH Turín 2006), Daranus Odsouzenci pro slávu, Daranus Fotbalový deník 2008 Jak jsem potkal šampiony Zlaté nebe nad Berlínem Čína - zpráva o zrodu velmoci (spoluautor Dan Hrubý) Finále na dosah Africký deník Fotbalový deník z Polska a Ukrajiny Životní mač. Brazilský deník.

Question: Kde bydlí Jaromír Bosák?

Answer: v Šestajovicích u Prahy


Astat

Context: Astat, chemická značka At, lat. Astatinum je nejtěžším známým prvkem ze skupiny VII. A (halogeny), existuje pouze ve formě nestabilních radioaktivních izotopů. Astat nemá žádný stabilní izotop a v přírodě se vyskytuje jen v naprosto nepatrných množstvích jako člen některé z uranových, popř. thoriové rozpadové řady, přičemž se sám velmi rychle dále radioaktivně přeměňuje. Byl proto objeven teprve roku 1940 pomocí cyklotronem iniciované přeměny izotopu bismutu 209Bi. V současné době je známo přibližně dvacet radioizotopů astatu, z nichž nejstabilnější 210At má poločas rozpadu 8,3 hodiny. Díky této nestabilitě jader astatu nebylo doposud nikdy připraveno takové množství tohoto prvku, které by umožnilo podrobnějším studium jeho fyzikálního a chemického chování. Existence eka-jódu byla předpovězena již Mendělejevem. Astat byl poprvé připraven v roce 1940 na University of California v Berkeley ostřelováním bismutu částicemi alfa. Mnoho sloučenin astatu bylo připraveno a studováno v mikroskopickém množství, protože se velmi rychle rozpadají vlivem radioaktivity. Využití těchto sloučenin je hlavně pro teoretické studie, ale předpokládá se i možné využití v nukleární medicíně. Nejsou známy žádné kyseliny odvozené od astatu, protože astat nemá žádný stabilní izotop a proto není kyselina astatovodíková známa. Astat má 33 známých izotopů, všechny jsou radioaktivní. Jejich nukleonová čísla se pohybují v rozmezí 191 až 223. Také známe 23 metastabilních excitovaných stavů. Nejdéle žijícím izotopem je 210At s poločasem rozpadu 8,3 hodiny. Nejkratší poločas rozpadu ze známých izotopů má 213At (125 ns). Cotton F.A., Wilkinson J.:Anorganická chemie, souborné zpracování pro pokročilé, ACADEMIA, Praha 1973 Holzbecher Z.:Analytická chemie, SNTL, Praha 1974 Dr. Heinrich Remy, Anorganická chemie 1. díl, 1. vydání 1961 N. N. Greenwood - A. Earnshaw, Chemie prvků 1. díl, 1. vydání 1993 ISBN 80-85427-38-9 V tomto článku byl použit překlad textu z článku Astatine na anglické Wikipedii. Galerie astat ve Wikimedia Commons Obrázky, zvuky či videa k tématu astat ve Wikimedia Commons Slovníkové heslo astat ve Wikislovníku

Question: Jakou chemickou značku má astat?

Answer: At


MMS

Context: MMS Možná hledáte: Miracle Mineral Supplement – údajně léčivý prostředek na bázi chemického bělidla. MMS zpráva na displeji telefonu Sony Ericsson. Multimediální zprávy (zkratka MMS z anglického Multimedia Messaging Service). Multimediální paralela k SMS. Pomocí MMS je možné posílat kromě textu i obrázky, audio a videoklipy, podobně jako e-mailem. MMS zprávy jsou přenášeny jako datový tok prostřednictvím datové technologie GPRS v GSM a pokročilejších, jakým jsou např. CDMA u UMTS nebo EDGE. MMS zprávu lze v praxi posílat z telefonu na telefon, případně z telefonu do e-mailové schránky. A to buď okamžitým doručením nebo doručením s možností vyzvednutí zprávy, zpravidla v určitém časovém intervalu (v závislosti na službách telefonního operátora). Předchůdcem MMS byla technologie Sha-Mail, která umožňovala zasílání fotografií z jednoho mobilního telefonu na druhý. Byl představen japonskou firmou J-Phone v roce 2001. Formáty Pro přenos obrázků se u MMS používají nejčastěji formáty GIF, PNG, JPG. Pro přenos zvuku AMR nebo WAV a pro video MPEG-4.[1] Odkazy Reference ↑ 3GPP TS 26.140: 3rd Generation Partnership Project; Technical Specification Group Services and System Aspects; Multimedia Messaging Service (MMS); Media formats and codecs [online]. 3GPP. Dostupné online. Související články MMS architektura Středisko multimediálních zpráv Enhanced Messaging Service (EMS) Synchronized Multimedia Integration Language Mobilní marketing Premium SMS Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu MMS na Wikimedia Commons MMS u O2.cz MMS u T-Mobile.cz MMS u Vodafone.cz Pahýl Tento článek je příliš stručný nebo postrádá důležité informace.Pomozte Wikipedii tím, že jej vhodně rozšíříte.

Question: Jaká je zkratka pro multimediální zprávy?

Answer: MMS


Halové jevy

Context: Halové jevy, zkráceně halo, jsou optické úkazy, které vznikají odrazem či průchodem slunečních respektive měsíčních paprsků drobnými ledovými krystaly v atmosféře. Aby došlo ke vzniku těchto úkazů, je zapotřebí, aby krystalky ledu měly tvar šestiboké destičky nebo hranolku. Halové jevy nejčastěji spatříme, pokud oblohu z větší části pokrývají oblaka typu cirrostratus. Halové jevy jako první popsal a pojmenoval Aristoteles již ve 4. století př. n. l. Fyzikální výklad těchto jevů pochází od René Descarta a jejich první soubornou teorii sepsal další francouzský fyzik Edme Mariotte. Za chladných zimních nocí nebo dnů mohou halové jevy vzniknout také na krystalcích v přízemní vrstvě ovzduší. Pokud je vlhkost dostatečně vysoká a teplota se pohybuje pod bodem mrazu, mohou se přechlazené kapky za přítomnosti krystalizačních jader transformovat v ledové krystaly o tvaru šestibokého sloupku nebo destičky a způsobit tak za přítomnosti světla halové jevy. 6° halo 9° halo. (Van Buijsenovo halo) 12° halo 18° halo (Rankinovo halo) 20° halo (Burneyovo halo) 22° halo (malé halo) – nejobvyklejší 23° halo (Barkowovo. halo) 24° halo (Dutheilovo halo) 35° halo (Feuilleeovo halo) 46° halo (velké halo) spojené dotykové oblouky Duha Lom světla Odraz světla Disperze světla Obrázky, zvuky či videa k tématu Halové jevy ve Wikimedia Commons Slovníkové heslo halo ve Wikislovníku Úvod k halovým jevům na stránkách Astro.cz Diamantový prach na stránkách atoptics.co.uk

Question: Kdo první popsal takzvané halové jevy?

Answer: Aristoteles


Coldplay

Context: Jejich manažer Phil Harvey je často označován jako neoficiální pátý člen Coldplay. Toto jméno čtyři mladíci přijali v roce 1998, těsně před nahráním a vydáním tří EPː Safety z roku 1998, Brothers and Sisters z roku 1999 a The Blue Room v tom samém roce. Do podvědomí posluchačů se ovšem dostali až po upsání se britské nahrávací společnosti Parlophone. Celosvětové slávy dosáhli vydáním singlu Yellow v roce 2000, následovaným jejich prvním studiovým albem jménem Parachutes, které bylo nominováno na cenu Mercury. Druhé album, nazvané A Rush of Blood to the Head (2002), bylo velmi očekávané a tomu také dostálo, Coldplay s ním měli velmi pozitivní ohlasy a vyhráli i několik cen, včetně ceny NME Album roku. X&Y, třetí album, se stalo nejprodávanějším roku 2005. Recenze a názory na něj byly sice především pozitivní, ale mluvilo se o stereotypnosti skladeb. Čtvrté album, Viva la Vida or Death and All His Friends z roku 2008 bylo produkováno věhlasným Brianem Eno a setkalo se s nadšenými kritikami. Získalo několik nominací i výher na 51. ročníku udělování cen Grammy. 24. října 2011 vydali po dlouhých třech letech album Mylo Xyloto. V březnu 2014 vydali album Ghost Stories.

Question: Jak se nazývá britská kapela z Londýna hrající alternativní rock, která vznikla v roce 1997?

Answer: Coldplay


Albatrosovití

Context: Je veliká rozdílnost v místě hnízdění i způsobu stavění hnízd. Někteří hnízdí na skalách a stavějí si hnízda z klestí a travin, jiní v travnatém porostu na zemi, někteří si netvoří hnízdo žádné a kladou vejce přímo na skálu nebo jen vytvoří důlek v písku. Také hustota hnízd v kolonii je rozdílná, ze všech hnízdišť je však dobrý přístup na moře. Po návratu albatrosů k zahnízdění si staré páry většinou vybírají stejná místa pro postavení hnízda jako v minulostí. Pak následují obřadní tance a po spáření samice snese většinou jen jedno veliké bílé vejce s hnědými skvrnami, o váze až 500 gramů (slepičí 80 g). Po inkubační dobu trvající 70 až 80 dnů se oba rodiče při sezení na vejci střídají. Po 3 až 4 týdny po vylíhnutí vždy jeden rodič mládě zahřívá a střeží a druhý mu přináší již natrávenou potravu ve voleti. Po měsíci již zůstává mládě samo a oba rodiče odlétají na moře pro něj lovit potravu. Doba do plného opeření, kdy má již hmotnost srovnatelnou s rodiči, trvá od 140 do 280 dnů, po ten čas jsou mláďata stále krmena. Pak se najednou o ně rodiče přestanou starat a odletí. Mládě je od té doby odkázáno samo na sebe a jen vrozené instinkty mu poradí, jak a kudy letět a lovit potravu. Pohlavně dospělá jsou mláďata asi ve 4 až 6 létech, to již na začátku období páření přilétají na místa odkud pocházejí a zkouší první zásnubní tance. Trvá však další dva nebo tři roky, než se páry vytvoří a poprvé zahnízdí. Albatrosi se podle druhu mohou dožít 40 a více let.

Question: Kolik může vážit vejce albatrosa?

Answer: 500 gramů


Přebor Jihočeského kraje

Context: Přebor Jihočeského kraje Tento článek není dostatečně ozdrojován a může tedy obsahovat informace, které je třeba ověřit.Jste-li s popisovaným předmětem seznámeni, pomozte doložit uvedená tvrzení doplněním referencí na věrohodné zdroje. Přebor Jihočeského kraje (Ondrášovka Krajský přebor mužů) patří společně s ostatními krajskými přebory mezi páté nejvyšší fotbalové soutěže v Česku. Je řízen Jihočeským krajským fotbalovým svazem. Hraje se každý rok od léta do jara se zimní přestávkou. Účastní se ho 16 týmů - z Jihočeského kraje, každý s každým hraje jednou na domácím hřišti a jednou na hřišti soupeře. Celkem se tedy hraje 30 kol. Vítězem se stává tým s nejvyšším počtem bodů v tabulce a postupuje do Divize A. Poslední dva týmy sestupují. Jeden do I.A třídy - skupina A, jeden do I.A třídy - skupina B. Do Přeboru Jihočeského kraje vždy postupuje vítěz I.A třídy - skupina A a vítěz I.A třídy - skupina B. Vítězové RočníkVítězný týmLink 2004/2005SK JankovZde 2005/2006TJ Malše RoudnéZde 2006/2007FC PísekZde 2007/2008FC ZVVZ MilevskoZde 2008/2009TJ Malše RoudnéZde 2009/2010FK Sezimovo Ústí BZde 2010/2011TJ Sokol ČížováZde 2011/2012TJ DražiceZde 2012/2013TJ DražiceZde 2013/2014TJ DražiceZde 2014/2015FK Jindřichův Hradec 1910Zde 2015/2016SK JankovZde

Question: Kolik týmů se účastní Přeboru Jihočeského kraje?

Answer: 16


SpaceX

Context: Testovací zařízení v McGregoru je jedno ze sekundárních míst, kde společnost testuje každý nově vyrobený motor. === Odpalovací zařízení === SpaceX v současné době provozuje tři kosmodromy, konkrétně na Mysu Canaveral, Vandenbergově letecké základně a Kennedyho vesmírném středisku. Také aktuálně buduje nový, plně soukromý kosmodrom v Texasu. Testovací lety Falconu 1 probíhaly na kosmodromu Omelek Island. Rampu SLC-40 na Mysu Canaveral využívá Falcon 9 pro lety na LEO a geostacionární dráhu. V září 2016 došlo na rampě k výbuchu rakety Falcon 9. K nehodě došlo při testovacím tankování druhého stupně. Rampa byla silně poškozena a měla by být zprovozněna v létě 2017. Součástí kosmodromu je také bývalý Launch Complex 13, který byl přejmenovaný na Landing zone 1 a je využíván pro přistávání prvních stupňů. Rampu SLC-4E na Vandenbergově letecké základně využívá Falcon 9 pro lety na polární dráhu. Z této rampy by měl mít možnost startovat i Falcon Heavy, i když se v současné době o této možnosti už nemluví. Rampu LC-39A v Kennedyho vesmírném středisku nabídla NASA v roce 2013 pro komerční zájemce. SpaceX podepsala nájemní smlouvu 14. dubna 2014.

Question: Kde probíhaly testovací lety rakety Falcon 1?

Answer: Omelek Island


Mrtvé moře

Context: Záměr ale kritizuje řada vědců, např. z Institutu pro studia životního prostředí Arava, nebo ekologické organizace Přátelé Země, které varují před devastujícím dopadem projektu na údolí vádí Arava a na ekosystém Akabského zálivu. == Vlastnosti vody == Horké klima způsobuje rovněž velmi vysokou mineralizaci vody. Slanost dosahuje 30 až 35 % (v závislosti na hloubce a teplotě) – v porovnání s mořskou vodou, která obsahuje v průměru 10× méně solí (3,5 %). Převládají chlorid hořečnatý (52 %), chlorid sodný (30 %), chlorid draselný a bromid hořečnatý. Důsledkem vysokého podílu solí je vyšší hustota vody Mrtvého moře, a tedy vyšší vztlaková síla působící na plovoucí předměty. Pro udržení se nad hladinou proto není potřeba plavat – stačí do vody usednout a nechat se nadnášet. == Fauna a flóra == Jezero se nazývá "Mrtvé moře" kvůli své vysoké salinitě, která brání životu vodních organismů, jako jsou ryby a vodní rostliny. Žijí zde však některé druhy bakterií a archeí jako jsou Halobacteria. V období přívalu vody poklesne hladina soli v Mrtvém moři ze svých obvyklých 35 % na 30 % nebo ještě méně. Mrtvé moře se následně probudí k životu v důsledku deštivých zim. V roce 1980 se po jedné mimořádně deštivé zimě proměnilo normálně tmavomodré Mrtvé moře v červené. Výzkumníci z Hebrejské univerzity zjistili, že bylo Mrtvé moře plné řasy zvané Dunaliella.

Question: Proč v Mrtvém moři působí na plovoucí předměty vyšší vztlaková síla, než je obvyklé?

Answer: Důsledkem vysokého podílu solí je vyšší hustota vody


Huygensův princip

Context: Huygensův princip popsaný Christianem Huygensem popisuje jednu z představ o šíření vlnění. Předpokládá, že v každém okamžiku lze každý bod na čele šířící se vlny chápat jako nový zdroj vlnění (sekundárních vln). Nový tvar čela vlny v čase o malý okamžik pozdějším lze pak určit jako vnější obálku vln, šířících se z těchto zdrojů. Huygensův princip není zcela správný, neboť podle něj by se například vlna procházející vzduchem či vodou ze všech bodů vracela zpět do zdroje, aniž by se odrazila od nějaké překážky. Huygensovy představy doplnil francouzský fyzik Augustin-Jean Fresnel. Upřesněný Huygensův-Fresnelův princip doplňuje původní představu o interferenci sekundárních vln a zavádí tzv. inklinační faktor : : : K ( θ ) = : : 1 2 : : ( 1 + cos : θ ) : : {\displaystyle K(\theta ). ={\frac {1}{2}}(1+\cos \theta )} , kde : : : θ : : {\displaystyle \theta } je odchylka od původního směru šíření. Každý bod vlnoplochy, v němž existuje vazba, a do něhož v určitém okamžiku dospělo postupné vlnění izotropního prostředí můžeme pokládat za zdroj elementárního vlnění, které se z něho šíří v elementárních vlnoplochách. Celková vlnoplocha v dalším časovém okamžiku je vnější obálka všech elementárních vlnoploch a kolmice na ni jednoznačně určuje směr šíření. Díky Huygensovu principu můžeme zkonstruovat vlnoplochu v určitém okamžiku, je-li známá její poloha a tvar v některém předcházejícím okamžiku. Lze také podle něj odvodit princip odrazu a lomu vlnění. Vlnění Vlnoplocha Christian Huygens

Question: Jakou představu popisuje Huygensův princip?

Answer: šíření vlnění


Česká vlajka

Context: Na základě tohoto ustanovení posléze nárokoval slovenský premiér Vladimír Mečiar nespecifikované kompenzace pro Slovensko za užívání československé vlajky Českem.V čl. 112 odst. 3 ústavního zákona č. 1/1993 Sb. (Ústava ČR) je ovšem stanoveno, že až na výslovné výjimky se z dosavadních ústavních zákonů stávají běžné zákony ("Ostatní ústavní zákony platné na území České republiky ke dni účinnosti této Ústavy mají sílu zákona."'). Státní symboly ČR následně byly upraveny zákonem č. 3/1993 Sb. a na základě kolizních pravidel (principu "lex posterior derogat priori") se tedy uplatnil zákon č. 3/1993 Sb. Pro legitimizaci barev byla modrá barva interpretována[zdroj? ] jako barva jedné z historických zemí Moravy, která pod modrou barvou v historii vystupovala na bojištích. == Popis a výklad == Původní vlajku České republiky (dvoubarevnou) zavedla Česká národní rada ústavním zákonem č. 67/1990 Sb. s účinností ode dne vyhlášení (13. března 1990). Byla složena ze dvou stejně širokých pruhů, spodního červeného a vrchního bílého, při poměru šířky vlajky k délce 2:3 (podobná polská vlajka má poměr stran 5:8). Podobu nynější státní vlajky České republiky stanoví zákon České národní rady č. 3/1993 Sb., o státních symbolech České republiky s účinností od 1. ledna 1993. Vlajka se skládá z horního pruhu bílého a dolního pruhu červeného, mezi něž je vsunut žerďový modrý klín do poloviny délky vlajky. Poměr šířky vlajky k její délce je 2:3, zákon však výslovně umožňuje namísto státní vlajky použít její napodobeninu s odlišným vzájemným poměrem šířky a délky. Odstíny barev jsou dány pouze otištěním barevného vzoru jako přílohy číslo 3 výše zmíněného zákona, slovně v zákoně specifikovány nejsou. Avšak v polygrafickém průmyslu se používají přímé barvy škály Pantone, a to modrá 293 a červená 485.Oficiální výklad významu barev a podoby vlajky není v zákonech obsažen. Bílá, červená a modrá samy o sobě jsou však jakožto státní barvy také státním symbolem, ač zákon nestanoví, jakými způsoby je lze používat.

Question: Jaké barvy jsou na státní vlajce České republiky?

Answer: horního pruhu bílého a dolního pruhu červeného, mezi něž je vsunut žerďový modrý klín do poloviny délky vlajky


Sporýšovité

Context: Sporýšovité (Verbenaceae) je velká čeleď vyšších dvouděložných rostlin z řádu hluchavkotvaré (Lamiales). Čeleď zahrnuje téměř 1000 druhů ve 31 rodech a je rozšířena po celém světě. V české květeně je zastoupena pouze sporýšem lékařským. Některé druhy jsou využívány jako okrasné nebo léčivé rostliny. == Popis == Sporýšovité jsou byliny, keře, stromy i liány. Stonky jsou často čtyřhranné. Někdy mají rostliny trny nebo ostny. Odění je z jednoduchých nebo žlaznatých chlupů. Listy jsou vstřícné, případně přeslenité, se zpeřenou žilnatinou a bez palistů. Čepel listů je celokrajná nebo zubatá. Květenství jsou úžlabní nebo vrcholová, nejčastěji hrozny, klasy nebo hlávky. Květy jsou téměř pravidelné, oboupohlavné, většinou pětičetné. Kalich je trubkovitý nebo zvonkovitý, vytrvalý a někdy za plodu zvětšený. Koruna je lehce dvoupyská, z 5 lístků, s korunní trubkou. Někdy jsou 2 horní korunní plátky srostlé. Tyčinky jsou 4, dvoumocné, přirostlé ke koruně. Semeník je svrchní, srostlý ze 2 plodolistů, dvoupouzdrý, někdy zdánlivě čtyřpouzdrý vlivem vývinu falešných přehrádek. Čnělka je jediná, na vrcholu s dvoulaločnou bliznou. V každém plodolistu jsou 2 vajíčka. Plodem je peckovice se 2 až 4 semeny nebo tvrdka rozpadající se na 4 oříšky. Semena jsou bez endospermu. Květy sporýšovitých jsou opylovány nejčastěji včelami, vosami a mouchami. Samoopylení je zabráněno tím, že tyčinky dozrávají dříve než blizna (protandrie). Květy rodu Rhaphithamnus jsou opylovány kolibříky. Semena z dužnatých plodů jsou šířena ptáky. Suché oříšky jsou srostlé s vytrvalým kalichem a jsou šířeny nejčastěji větrem či vodou, zřídka i na srsti zvířat (např. Priva lappulacea). == Rozšíření == Čeleď sporýšovité zahrnuje v dnešním pojetí asi 920 druhů ve 31 rodech. Největší rody jsou sporýš (Verbena, asi 300 druhů), Stachytarpheta (130), houselník (Citharexylum, 130), lipie (Lippia, 120) a libora (Lantana, 100 druhů). Sporýšovité se vyskytují po celém světě, nejvíce druhů je v jižní části Jižní Ameriky.V květeně ČR je původní jediný druh, sporýš lékařský (Verbena officinalis).V Evropě jsou domácí 2 druhy sporýšů, mimo domácího sporýše lékařského roste ve Středomoří ještě nízký poléhavý sporýš Verbena supina.

Question: Jaké jsou často stonky?

Answer: čtyřhranné


Lékařská fakulta Masarykovy univerzity

Context: Účelová zařízení jsou heterogenní skupinou zahrnující Centrum léčivých rostlin, zaměřené na nekomerční pěstování rostlin pro výukové a výzkumné účely, Centrum výpočetní techniky, zodpovědný za rozvoj informačních a komunikačních technologií na univerzitě, chov laboratorních zvířat a Knihovnu univerzitního kampusu, vzniknuvší splynutím knihovny lékařské fakulty, knihovny fakulty sportovních studií a části knihovny přírodovědecké fakulty. Teoretická pracoviště téměř pokrývají svými zaměřeními první tři roky studia Všeobecného lékařství. Řadíme sem celkem 11 ústavů, mezi které řadíme například Biofyzikální, Anatomický a Fyziologický ústav. Druhý způsob řazení organizace fakulty se týká vnitřních orgánů fakulty. Akademické orgány jsou zastoupeny Akademickým senátem fakulty, Děkanem, Vědeckou radou a Disciplinární komisí. Mezi další orgány řadíme Tajemníka a Poradu proděkanů. Logo lékařské fakulty zobrazuje kombinaci Aeskulapovy hole s hadem a závitu dvoušroubovicové molekuly DNA. Barva fakulty je červená (Pantone 1795 C). Fakulta poskytuje dva tradiční magisterské studijní programy v lékařství a stomatologii, které lze studovat pouze v prezenční formě. Od roku 2005 je otevřena také řada bakalářských studijních programů, z nichž vybrané lze studovat jak prezenční, tak kombinovanou formou. V roce 2016 jsou nabízeny tyto programy: Magisterský program: Všeobecné lékařství (6 let) zakončené titulem MUDr. Zubní lékařství (5 let) zakončené titulem MDDr. Programy jsou vyučovány paralelně v Českém a Anglickém jazyce. Bakalářský program Specializace ve zdravotnictví s obory:Fyzioterapie Nutriční terapeut Optika a optometrie Ortoptika Radiologický asistent Zdravotní laborant Zdravotnický záchranář Obory fyzioterapie a optometrie jsou jako jediné vyučované zároveň česky i anglicky. Bakalářský program Ošetřovatelství s oborem Všeobecná sestra v prezenční i kombinované formě studia. Bakalářský program Porodní asistentka s oborem Porodní asistentka také v prezenční i kombinované formě studia. Magisterský program, navazující: Fyzioterapie Intenzivní péče Nutriční specialista Optometrie Ve zvolených specializacích lze pokračovat v doktorském studiu. Na fakultě se pro zájemce konají přípravně kurzy pro přijímací řízení do magisterských oborů.

Question: Jakou fakultní barvu má lékařská fakulta Masarykovy univerzity?

Answer: červená


Korjačtina

Context: Oproti příbuzné čukotštině zde existuje navíc opozice dvojného a množného čísla (čukotský příznak plurálu -t odpovídá korjackému duálu, zatímco korjacký plurál nemá v čukotštině ekvivalent) a specifické pádové formy. Základní větná konstrukce je ergativní. Podobně jako v dalších ergativních jazycích existují u sloves dva typy časování: podmětné a podmětně-předmětné, jehož tvary vykazují shodu s osobou a číslem podmětu i předmětu. Slovesa mají čas přítomno-minulý, předminulý, minulý II, budoucí I a budoucí II; způsob oznamovací, rozkazovací a subjunktiv. Větný slovosled je relativně volný. Korjačtina se rozpadá do řady dialektů, např. čavčuvenský, apukinský, itkanský, kamenský, parenský, karaginský nebo palanský; ne všechny jsou vzájemně srozumitelné. Za dialekt byla považována také aljutorština, dnes zpravidla chápaná jako samostatný jazyk, k němuž jsou v širším smyslu přiřazovány i některé dialekty původně chápané jako korjacké (palanský, karaginský). V rámci čukotsko-korjacké skupiny se vymezují tzv. j-dialekty (čavčuvenský a další), t-dialekty (aljutorské) a r-dialekty (čukotské), označované podle korespondujících hlásek v jednotlivých dialektech (srovnej např. korjacké jin'e-k, aljutorské tin'a-k a čukotské rin'e-k, vše s významem "létat"). První korjacká abeceda vycházející z latinky byla vytvořena pro čavčuvenský dialekt v roce 1931. O pět let později vznikla nová abeceda na bázi azbuky, která se používá dosud: Dnes se korjačtina vyučuje na prvním stupni základních škol, na pedagogické škole v městě Palaně, na Institutu národů Severu pedagogické univerzity A. I. Gercena v Petrohradu. V korjackém jazyce existuje pravidelné rádiové a televizní vysílání (z Palany). Články v korjačtině občas vychází i v regionálním deníku Narodovlastije. Ve všech médiích se používá čavčuvenský dialekt, který nemusí být všem mluvčím korjačtiny bez problémů srozumitelný.

Question: Ze kterého města se pravidelně vysílá rádiové a televizní vysílání v korjackém jazyce?

Answer: z Palany


Tučňák patagonský

Context: poddruh Aptenodytes patagonicus patagonicus hnízdí v Jižní Georgie, Jižních Sandwichových ostrovech, Falklandských ostrovech a vzácněji se dostává až na břehy Argentiny, Brazílie nebo jižního Chile (například do oblasti Ohňové země). poddruh Aptenodytes patagonicus halli obývá ostrovy Crozetovy, Kergueleny, Heardův ostrov a McDonaldovy ostrovy, a dále ostrovy Prince Edwarda, ostrov Marion a ostrov Macquarie. Menší kolonii můžeme zpozorovat i na Bouvetově ostrově.Mimo hnízdní období se ptáci toulají až k Antarktidě, Austrálii, Novému Zélandu či k Jižní Africe nebo Jižní Americe (zde nevelký počet párů může taktéž zahnízdit). == Popis == Tučňák patagonský je vysoký 85–95 cm, přičemž samice bývá nižší než samec – mívají i menší či užší zobák nebo křídla. Váha tučňáka patagonského je proměnlivá v závislosti na ročním období; pokud nehladoví, dosahuje váhy 15 až 21 kg, přičemž obvyklá váha samice se pohybuje mezi 9,3 až 12,8 kg, a váha samce mezi 14,1 až 18 kg. Průměrná hmotnost dospělého je pak 11,8 kg. Dospělý tučňák patagonský má modravě šedá záda, a kromě hlavy je přední část žlutavá nebo bílá. Přední část těla je od zadní částí těla podélně dělena úzkým černým pruhem. Na krku a hrudi má žlutooranžové skvrny, které slouží při námluvách k upoutání samic, stejně jako lžícovitá kresba po stranách hlavy. Vnitřní část křídel je bílá. Náběžné hrany jsou široce ohraničené černo-modrou barvou, stejně jako jejich špička. Duhovka je tmavě hnědá a víčka jsou neopeřená a zbarvena do šedi. Nohy mají tmavě šedé až černé. Zobák je štíhlý a dlouhý až 13 cm. Po jeho stranách se táhnou oranžové až purpurové skvrny reflektující ultrafialové záření (UV), a pravděpodobně slouží k signalizaci pohlavní zralosti, zdravotního stavu nebo sociálního postavení jedince (u mladých, pohlavně nevyzrálých ptáků se tato funkce neprokázala). Mláďata jsou zprvu čokoládově hnědá. Od dospělých se ale i v definitivním šatu liší opeřením sytě černým, a především nevýrazným, po stranách světlým a do žluta zbarveným zobákem, který by měl mít úplnou podobu až ve věku dvou let. Pohlavně vyzrálý jsou ve 3–6 letech. V zajetí se tučňák patagonský dožil až 26 let. == Chování == Tučňák patagonský má neobvykle dlouhý chovný cyklus trvající 14–16 měsíců. Z tohoto důvodu vychová za každé tři roky jen dva potomky. Mění svého partnera prakticky po celý svůj život, a páry uzavírá převážně pro konkrétním období hnízdění – nanejvýš spolu tentýž pár hnízdí asi 2–3 chovné sezóny. Nestaví si ani zcela prostá hnízda, ale postává pouze na rovinaté půdě v blízkosti moře – vejce a mládě do určitého stáří, je pak zahříváno v teplé obrácené kapse nacházející se v břišní části těla.

Question: Jakou barvu mají záda tučňáka patagonského?

Answer: modravě šedá


Mnichovská dohoda

Context: Mnichovská dohoda (neboli Mnichovská zrada či Mnichovský diktát) byla dohoda mezi Německem, Itálií, Francií a Velkou Británií o odstoupení pohraničních území Československa Německu. Byla dojednána 29. září 1938 v Mnichově (ve všech jazykových verzích pak byla podepsána po půlnoci, tj. 30. září 1938). Zástupci čtyř zemí – Neville Chamberlain (Velká Británie), Édouard Daladier (Francie), Adolf Hitler (Německo) a Benito Mussolini (Itálie) – se dohodli, že Československo musí do 10. října postoupit pohraniční území obývané Němci (Sudety) Německu. Zástupci československé strany byli přítomni, ale k jednání samotnému nebyli přizváni. Mnichovská dohoda byla završením činnosti Sudetoněmecké strany Konráda Henleina a vyvrcholením snah Adolfa Hitlera rozbít demokratické Československo, což bylo jedním z jeho postupných cílů k ovládnutí Evropy. Mnichovská dohoda je příkladem politiky ústupků, appeasementu. Podle Matěje Spurného, Jana Urbana, Ivo Cermana a Jana Tesaře byla Mnichovská dohoda završením politických a diplomatických selhání československé vlády. Obdobné stanovisko zastává sudetoněmecká interpretace, podle které nese československá politika sama odpovědnost za zničení státu. Podle mezinárodněprávní teze Hermanna Raschhofera, uveřejněné v roce 1953, byla Mnichovská dohoda pouze prováděcí dohodou zásady odstoupení Sudet, kterou československá vláda údajně přijala již 21. srpna 1938, a je tudíž platná.

Question: Kdy byla dojednána Mnichovska dohoda?

Answer: 29. září 1938


Palanga

Context: Palanga Tento článek potřebuje úpravy. Můžete Wikipedii pomoci tím, že ho vylepšíte. Jak by měly články vypadat, popisují stránky Vzhled a styl, Encyklopedický styl a Odkazy. Palanga Palanga Pláž v Palanze na břehu Baltského moře znak Poloha Souřadnice 55°55′ s. š., 21°3′50″ v. d. Nadmořská výška 0 m n. m. Stát Litva Litva kraj (sritis) Klaipė (Klaipė) městský okres Palanga Rozloha a obyvatelstvo Rozloha 79 km² Počet obyvatel 17 574 (2009) Hustota zalidnění 222,5 obyv./km² Správa Starosta Šarū Vaitkus Oficiální web www.palanga.lt multimediální obsah na Commons Některá data mohou pocházet z datové položky. Palanga je lázeňské město v západní části Litvy, na břehu Baltského moře, 25 km na sever od přístavního města Klaipė. Klimatické a balneologické lázně. Pod město Palanga spadá: vlastní město Palanga, lázeňské město Šventoji, obec Bū. Ve městě jsou tři pošty, (PSČ hlavní pošty je LT-00001). Přírodopisné a zeměpisné údaje Městem protéká řeka Rąžė, která je ve městě překlenuta deseti mosty, můstky nebo lávkami, její přítoky a v severní části také potok Vanagupė (se svým přítokem), podle kterého dostala název městská čtvrť Vanagupė. Západní okraj města omývá Baltské moře, je tu mnoho pláží (vlastně nepřetržitá pláž od Klaipė až do hranice s Lotyšskem v Bū). Na východním okraji Palangy je zahrádkářská kolonie "Pavė" kolektyviniai sodai (Pavė litevsky znamená chládek/stín). Na jižním okraji je Nemirseta a etnografický hřbitov Anaičių. Na severním okraji u čtvrti Kunigiškiai je letiště Palanga. Východní okraj Palangy zatěžuje prozatímní provoz nedokončené dálnice A13 Klaipė - Bū - Liepā. V Palanze je také hippodrom. Směrem ke Klaipė jsou také zřízeny stezky pro cyklisty a pro pěší, které dále za Klaipė pokračují různými směry. Směrem k Lotyšsku tyto stezky vedou až ke státní hranici směrem přes Šventoji. Sport FK Palanga fotbalový klub; KK Palanga basketbalový klub; Městské čtvrti Anaičiai Bū Dobilas Kalgraužiai Karvelynas Kunigiškiai Kontininkai Manciškė Nemirseta Paliepgiriai Plytinė Šventoji Užkanavė Vanagupė Vilimiškė Virbališkė Partnerská města Město Znak Stát Frederiksberg Dánsko Dánsko Jū Lotyšsko Lotyšsko Liepā Lotyšsko Lotyšsko Łódź Polsko Polsko Ustka Polsko Polsko Pärnu Estonsko Estonsko Simrishamn Švédsko Švédsko Odkazy Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku Palanga na litevské Wikipedii.

Question: Je Palanga lázeňským městem?

Answer: Palanga je lázeňské město v západní části Litvy, na břehu Baltského moře, 25 km na sever od přístavního města Klaipė.


Sarafán

Context: Sarafán (rusky с, sarafan; z perského sе) je tradiční ruský venkovský národní oděv (kroj) bez rukávů, oblékaný ženami a dívkami. Jde o jednodílný šat, jehož nejdelší část tvoří sukně, dále střední část, občas opticky oddělena páskem nebo nošena s korzetem, a vrch šatů spojují pouze (tenčí či širší) "ramínka". K sarafánu se nosily nadýchané bílé nebo zdobené bavlněné halenky a případně krátké korzety. K běžnějším sarafánům ženy nosily prosté zástěry. Nejčastěji byly prosté černé, s květinovými nebo kostkovanými vzory – ty byly pro každodenní používání; anebo propracovanější, z lepších látek, např. brokátu, s lepším zdobením, prošíváním apod. Ty pak byly pro vzácnější události. Byl nošen rolnickými ženami a dívkami ve středních a severních částech Ruska až do 20. století. Rusky z vyšší a střední třídy, s výjimkou kokošníků (tradičních ruských čepců), je přestaly coby dvorní šaty nosit už v 18. století, během modernizace Ruska Petrem Velikým (ale i předtím se styl odívání ruských aristokratů od obyčejných Rusů podstatně lišil). Prosté sarafány se stále navrhují a nosí po dobu léta jako lehký oděv, bez tradiční ruské blůzy. Jsou viděny během folklórních hudebních a tanečních představení a vyráběny jako suvenýry. == Odkazy == === Reference === V tomto článku byl použit překlad textu z článku Sarafan na anglické Wikipedii. === Související články === Kroj === Externí odkazy === Obrázky, zvuky či videa k tématu Sarafán ve Wikimedia Commons Fotografie sarafánů

Question: Jaké halenky se nosily k sarafánu?

Answer: nadýchané bílé nebo zdobené bavlněné


Wikipedie

Context: V květnu 2005 obsahovala Wikipedie dohromady přibližně 1,5 milionu článků, v listopadu 2006 přes 5,6 milionů a v dubnu 2008 již přes 10 milionů článků. V dubnu 2016 měla Wikipedie přes 39,3 milionů článků. V roce 2011 proběhl fundraising a Wikipedie tak získala 20 milionů dolarů na svůj provoz a zůstává tak dále bez reklamních prostorů. V dubnu 2016 existovala Wikipedie ve 292 jazykových verzích. Anglická verze měla přes 5 milionu článků, dalších 12 verzí mělo přes milion článků, 45 přes 100 000 článků, 75 verzí více než 10 000 článků, 110 verzí více než 1000 článků, 39 verzí více než 100 článků a 10 verzí méně než 100 článků. Pro odlišení jednotlivých jazykových verzí se v URL používá standard ISO 639-1 - např. en pro angličtinu, cs pro češtinu atd. Nejrozsáhlejšími verzemi jsou anglická (13 % celkového počtu článků Wikipedie), švédská (7,5 %), cebuánská (. 5,5 %), německá (4,9 %), nizozemská (4,7 %) a francouzská (4,4 %). 53 % článků Wikipedie je napsáno v 10 jazycích, 72 % ve 20 jazycích. Česká Wikipedie byla spuštěna 3. května 2002 a v dubnu 2016 obsahovala přes 351 000 článků jako 26. v pořadí. České články představovaly necelé 1 % z celkového počtu článků na Wikipedii. Slovenská Wikipedie měla ve stejné době přes 209 000 článků. V dubnu 2016 bylo na všech jazykových verzích registrováno celkem přes 61,5 milionů uživatelů, z toho na anglické 45,5 %, španělské 6,8 %, francouzské 4,1 % a německé 3,9 %.

Question: Kdy byla spuštěna česká Wikipedie?

Answer: 3. května 2002


Greyhound

Context: Greyhound, též anglický chrt, je nápadně ušlechtilý a výrazný pes atletické postavy, vysoký a velkorysých linií. Anglický chrt je elegantní a nápadně štíhlý pes, pevné konstituce, ušlechtilých proporcí i linie. Při běhu může vyvinout rychlost až 60 km/h. Uši má malé, jemné, ve tvaru plátků růže, s krátkou a měkkou srstí. Krk je dlouhý, klenutý a svalnatý. Hruď je hluboká a mohutná. Hřbet protáhlý, široký a rovný. Dlouhé a rovné přední končetiny mají pevné kosti. Ocas je dlouhý, šavlovitě zahnutý, nízko nasazený, u kořene silný, postupně se zužuje. Psi velmi podobni dnešním chrtům byli známi již před pěti tisíci lety v oblasti severní Afriky. Dávná vyobrazení psů, velice podobných chrtům, nacházíme již na basreliéfech ze starověkého Egypta. Tento typ psa, který se vyvinul v izolaci pouštní krajiny, bez míšení s jinými plemeny, se totiž od starověku téměř nezměnil. Můžeme se pouze domnívat, zda dnešní plemena chrtů mají skutečně původ ve starém Egyptě (ovšem u tzv. primitivních plemen honičů lovících zrakem, jako je např Ibizský podenco, či faraonský pes, je návaznost na starověké egyptské honiče téměř jistá), či na blízkém Východě. Zřejmě ale náleží dnešní chrti k jiné vývojové linii. S větší jistotou můžeme říct, že na Britské ostrovy přišli chrti s keltskými kmeny, na kontinentu se již tehdy vyskytovali chrti podobní dnešnímu Polskému chrtovi. V Británii podobně jako jinde ve světě bylo držení chrtích smeček výsadou šlechty, byli používáni jak pro lov malé zvěře, tak pro lov vysoké. Tomu odpovídal i různorodý zjev chrtů na Britských ostrovech a množství různých pojmenování. Někteří byli menší, pro lov králíků a zajíců, pro štvanice se chovali větší a silnější psi. Na menších jedincích bylo postaveno plemeno whippet, který si získal popularitu zejména u chudších vrstev jako malý dostihový psík. V rukou šlechtických rodin vznikla plemena greyhound (krátkosrstý) a skotský deerhound (hrubosrstý), původní irský vlkodav již vyhynul s vymýcením vlků a jiné velké zvěře na ostrovech, dnešní vlkodav je pouze produkt novodobé rekonstrukce. Greyhoundi byli šlechtěni jako výkonní lovečtí psi a v minulosti byly velmi populární sportovní štvanice, na kterých psi měřili své síly a rozhodčí srovnával dovednosti, bystrost, rychlost a obratnost jednotlivých psů. Greyhound tedy nebyl prvoplánově šlechtěn jako dostihový pes, ale jako pes lovecký.

Question: Jakou rychlost dokáže vyvinout anglický chrt?

Answer: 60 km/h


Senát Parlamentu České republiky

Context: Senát Parlamentu České republiky je horní komora Parlamentu České republiky. Jeho postavení je upraveno v Ústavě ČR, přijaté roku 1992. V Senátu zasedá 81 senátorů, kteří jsou voleni na dobu šesti let. Senát je nerozpustitelný, každé dva roky se volí třetina senátorů. Sídlo Senátu je dle zákona č. 59/1996 Sb. areál Valdštejnského paláce spolu s Valdštejnskou zahradou, Valdštejnskou jízdárnou a dále Kolovratským palácem a Malým Fürstenberským palácem. Horní komorou zákonodárného sboru byla Panská sněmovna rakousko-uherské Říšské rady. Ta byla tvořena dědičnými členy (např. církevními hodnostáři) a členy jmenovanými. V roce 1907 byl reformou omezen počet doživotně jmenovaných členů a stanoven jejich počet mezi 150 a 170. Kromě dědičných českých šlechtických rodů byla do Panské sněmovny jmenována řada významných osobností, které se zasloužily o společnost či umění, mezi nimi například jako první Čech František Palacký. Prvorepublikovou horní komorou byl Senát Národního shromáždění ČSR. Po vzniku Československé republiky byla 29. února 1920 přijata ústava, která jak v rakousko-uherské tradici, tak i po vzoru Francie a USA předjímala dvoukomorový parlament. Skládal se z Poslanecké sněmovny s třemi sty členy a Senátu se sto padesáti členy. Do obou komor se volilo poměrným systémem. Do Sněmovny na 6 let, do Senátu na 8 let. Členem Sněmovny se mohl stát občan starší 30 let, do Senátu bylo možné být zvolen po dosažení věku 45 let. Rozdílnost byla i v nutné délce státního občanství voličů. První volby do Senátu se konaly v květnu 1920, krátce po prvních volbách do Sněmovny. Díky změnám a předčasným termínům následující volby probíhaly současně s volbami do Sněmovny, což spolu se shodným poměrným systémem mělo za následek, že stranické složení Senátu do značné míry kopírovalo složení dolní komory parlamentu a proklamovaná funkce "pojistky demokracie" byla zcela iluzorní. Obě komory byly prezidentem definitivně rozpuštěny bezprostředně po německé okupaci Čech a Moravy. V poválečné republice nebyla instituce senátu obnovena, ačkoliv určitý charakter druhé komory měla slovenská frakce poslanců Národního shromáždění.

Question: Kolik senátorů zasedá v Senátu?

Answer: 81


Lví král 2: Simbův příběh

Context: Lví král 2: Simbův příběh (v anglickém originále The Lion King II: Simba's Pride) je americký animovaný film z roku 1998, který natočil režisér Darrell Rooney. Snímek je volným pokračováním filmu Lví král z roku 1994. Film nebyl promítán v kinech, byl vydán přímo na VHS 27. října 1998, na DVD potom poprvé v limitované edici 23. listopadu 1999. == Děj == Simbovi a Nale se narodila neposedná a svéhlavá dcera Kiara. Simba ji přehnaně chrání před nebezpečím; proto pověří své dva přátele, surikatu Timona a prase Pumbu, aby ji hlídali. Přesto se Kiaře jednoho dne podaří utéci až za hranice Lví říše, kde žijí Vyhnanci – příznivci krutovládce Scara, který zemřel v prvním dílu. Zde se seznámí s malým Kovu, synem Ziry. Kovu je velmi samostatný a milý, když společně utečou divokým krokodýlům, spřátelí se spolu. Kiaru však hledají její rodiče a Kovua jeho matka Zira, vůdkyně Vyhnanců, jež nahradila Scara a jež je plná nenávisti k Simbovi, kterou stále vštěpuje i Kovuovi. Při vzájemném setkání Simbovi s výhrůžkami vyčítá, že její smečku vyhnal mimo Lví říši. Když Kiara vyroste, vydává se na svůj první lov. Simba slíbí své dceři, že to nechá jen na ní, ale slib poruší a Kiara, aby dokázala, že to dokáže, uteče do země vyhnanců lovit. Když Zira zjistí, že Kiara je v zemi vyhnanců, vymyslí záludný plán: pověří Kovuovy sourozence Nuku a Vitani, aby zapálili savanu.

Question: Ve kterém roce vyšel film Lví král 2: Simbův příběh?

Answer: 1998


Dengue

Context: Ochranu před ostatními třemi druhy viru mu to však poskytne jen na krátkou dobu. Pokud se později nakazí jedním z nich, je pravděpodobné, že bude mít vážné zdravotní potíže. Neexistuje žádná účinná vakcína, která by člověka před nakažením chránila, je však možné provést opatření, jež mohou infikování člověka zabránit. Lidé se mohou před komáry chránit a snažit se omezit počet štípnutí. Vědci rovněž navrhují zmenšení rozsahu komářích habitatů, což by vedlo ke snížení počtu komárů. Jestliže člověk onemocní horečkou dengue, obvykle se uzdraví pouze díky přijímání dostatečného množství tekutin (pokud jde o mírnou nebo středně těžkou formu nemoci). V případě závažnější formy horečky dengue mohou pacienti potřebovat aplikaci nitrožilního roztoku nebo krevní transfúzi. Od 60. let 20. století vzrůstá počet lidí, kteří horečkou dengue onemocněli. Nemoc se stala celosvětovým problémem po skončení druhé světové války a dnes je běžná ve více než 110 zemích. Každý rok onemocní touto chorobou asi 50–100 miliónů lidí. Vědci pracují na vývoji vakcíny a léků, které by působily přímo proti viru dengue. První záznamy o horečce dengue pocházejí z roku 1779. Na počátku 20. století vědci zjistili, že nemoc způsobuje virus dengue přenášený komáry. Kolem 80 % lidí, kteří se nakazí virem dengue, nevykazuje žádné nebo jen mírné symptomy (např. prostá horečka). U přibližně 5 % nakažených osob má nemoc závažnější průběh. Nízký počet nemocných je chorobou ohrožen na životě.

Question: Kolik lidí se každý rok nakazí horečkou dengue?

Answer: asi 50–100 miliónů


Ganymed (měsíc)

Context: Ganymed (též Ganymedes nebo z angl. Ganymede) je největší Jupiterův měsíc a současně i největší měsíc ve Sluneční soustavě (těsně před Titanem). Společně s Io, Europou a Callisto se řadí mezi Galileovy měsíce. Je větší než planeta Merkur, ale má přibližně jen polovičku její hmotnosti. I tak je ale nejhmotnějším měsícem ve Sluneční soustavě a je 2,01 krát hmotnější než pozemský Měsíc. Ganymed má průměr 5 262 km. Od Jupiteru je vzdálen 1,07 milionu km a jeho doba oběhu okolo planety je 7,15 pozemského dne. Kdyby Ganymed obíhal kolem Slunce místo okolo Jupitera, byl by považován za planetu. Spolu s dalšími měsíci Europa a Io je Ganymed v dráhové rezonanci v poměru 1:2:4 a vůči Jupiteru má vázanou rotaci. Ganymedův povrch je tvořen převážně silikátovými horninami a vodním ledem. Vnitřní stavba je podobně jako u planet plně vyvinuta, ve středu se nachází tekuté jádro s velkým obsahem železa. Předpokládá se, že přibližně 200 km pod povrchem Ganymedu se nachází oceán tvořený slanou tekutou vodou mezi vrstvami ledu. Povrch měsíce je tvořen dvěma rozdílnými typy: tmavými oblastmi, silně posetými impaktními krátery o stáří okolo 4 miliard let, které pokrývají přibližně třetinu měsíce. Druhá část je tvořena mladšími, světlejšími oblastmi, které jsou křížem krážem protkané prasklinami a trhlinami. Na území světlejších oblastí je četnost impaktních kráterů řídká. Vznik těchto světlejších oblastí nebyl zatím přesně geologicky vysvětlen, ale předpokládá se, že je spojen s tektonickými procesy způsobovanými slapovým zahříváním. Ganymed je jediný známý měsíc ve sluneční soustavě, u kterého byla zjištěna magnetosféra, pravděpodobně tvořená konvekcí probíhající uvnitř tekutého železného jádra. Slabá magnetosféra měsíce je zcela překryta silným magnetickým polem Jupiteru, se kterým je současně i spojena pomocí otevřených siločar. Ganymed denně obdrží dávku ionizujícího záření o velikosti okolo 8 Remů.

Question: Kolem které planety obíhá největší měsíc sluneční soustavy?

Answer: Jupiterův


Giganotosaurus

Context: Giganotosaurus carolinii (Z řečtiny: obří jižní ještěr) je jedním z největších masožravých dinosaurů (teropodů) z čeledi carcharodontosauridae, známým podle dobře zachované kostry. Tento obří dravec žil asi před 98-96 miliony let na území dnešní Argentiny. Byl objeven automechanikem a sběratelem zkamenělin Rubenem Carolinim v roce 1993 a popsán o dva roky později podle kostry kompletní asi ze 70%. Dnes je obvykle považován za druhého největšího známého teropoda (viz také Velikost dinosaurů). Giganotosaurus vystřídal populárního tyranosaura na čele neoficiální tabulky velikosti masožravých dinosaurů, kde se předchozí rekordman, i když ne zcela právem, držel celých 90 let. Giganotosaurus měl celkově delší lebku (160 cm, ale někteří jedinci možná až 200 cm), délku asi 13-14 m a hmotnost okolo 8 tun - největší dobře známý jedinec tyranosaura byl asi o 1 metr kratší a vážil zhruba o 1 tunu méně). Na druhou stranu, mozek giganotosaura byl asi o polovinu menší, než u vývojově pokročilejšího celurosauridního teropoda tyranosaura. Giganotosaurus měl sice lebku téměř až o čtvrtinu delší než tyranosaurus, ale bývalý rekordman ji měl na rozdíl od větších teropodů jako byl Giganotosaurus či Spinosaurus mnohem mohutnější a více přizpůsobenou drtivým nárazům a čelistnímu stisku. V roce 2006 byl na základě fosílií objevených v letech 1995 a 1997 až 2001 popsán nový druh velmi blízce příbuzného teropoda, který dostal vědecké jméno Mapusaurus roseae. Ten prokazatelně dorůstal délky 12,2-12,6 m, mohl však být celkově mohutnější. Paleontologové Blanco a Mazzetta publikovali v roce 2001 biomechanickou studii, týkající se lokomoce (pohybových schopností) giganotosaura. Podle jejich výsledků dokázal tento obří teropod i při své hmotnosti v řádu 5-8 tun dosáhnout alespoň na krátkou vzdálenost rychlosti až 14 m/s (50,4 km/h). Tím by nepochybně patřil k nejrychlejším velkým teropodům. Pokud by byl tento výpočet pravdivý, pak by obří dravec běhal skoro o 6 km/h rychleji, než kolik zvládnou nejrychlejší lidští sprinteři, jako je například Usain Bolt.

Question: Kdo objevil roku 1993 giganotosaura?

Answer: Rubenem Carolinim


ARM

Context: Globálně je v roce 2013 ARM nejpočetněji zastoupenou architekturou mikroprocesorů, přičemž 60 % mobilních zařízení na světě obsahuje ARM čip. V roce 2013 bylo vyrobeno 10 miliard ARM procesorů, v roce 2014 už 50 miliard. Vývoj ARM architektury započal v Británii ve firmě ARM Holdings v 80. letech 20. století. Firma ARM Holdings (dříve ARM Limited) používala dříve pro ARM architekturu obchodní název Advanced RISC Machine, původně pak Acorn RISC Machine. ARM architektura způsobila v několika směrech revoluci v informačních technologiích. Její návrh se řídí filosofií RISC, neméně pozoruhodné je, že první procesory ARM byly založeny na GaAs polovodičích, které dovolily na tehdejší dobu velmi vysoké taktovací frekvence. Rovněž použitá 32bitová šířka slova nebyla v době vzniku ARMu samozřejmostí. První mikroprocesor s architekturou ARM byl navržen firmou ARM Limited v roce 1984. Firma ARM Holdings časem ustoupila od výroby procesorů a místo toho se soustředila pouze na jejich vývoj. Schéma procesorů ARM je tedy "intelektuálním vlastnictvím" firmy ARM, která od výrobců hardware vybírá licence za jeho použití. Procesory ARM je dnes možné najít ve všech odvětvích spotřební elektroniky od PDA, mobilních telefonů, multimediálních přehrávačů, přenosných herních konzolí, kalkulaček až po počítačové periferie (pevné disky, routery). Procesory ARM mají ve svém výrobním programu desítky výrobců, ve spotřební elektronice se často používají např. procesory XScale od firmy Marvell, nebo OMAP od firmy Texas Instruments. V roce 2007 byla architektura ARM zastoupena v 98 % z více než jedné miliardy každoročně prodaných mobilů.[zdroj?

Question: Která firma vyvinula v Británii architekturu procesorů ARM?

Answer: ARM Limited


Oběšení

Context: Oběšení je rozšířený způsob popravy a sebevraždy, výjimečně vraždy a vzácně je důsledkem nehody, v minulosti též náboženské oběti. Jako poprava se používalo téměř ve všech historických kulturách už od pravěku. Někdy bylo považováno za vznešený, aristokratický způsob popravy (Čína, staří Germáni), zvláště v kombinaci s rituální sebevraždou. Ve středověké Evropě to byl naopak potupný způsob smrti, používaný pro zločince z nízkých tříd. Pravěcí Evropané často oběšením obětovali bohům. Tak Keltové věšeli na stromech oběti Esusovi, bohu větru, aby si je tak mohl náležitě pohoupat. Staří Germáni a Vikingové oběšením vzdávali úctu bohu Ódinovi, který se podle legendy také sám oběsil na světovém stromě Yggdrasilu, aby tak dosáhl osvícení. Oběšení je obvyklým způsobem sebevraždy, zejména u mužů (ženy častěji volí nějakou formu otravy). Oběšení je také jeden z nejčastějších způsobů sebevraždy ve věznicích. V českých věznicích skončili své životy oběšením např. Jaroslav Malý, Stanislav Večeřa, Karel Kopáč či Otakar Tomek. Oběšení bylo také častým způsobem rituální sebevraždy vdov. U starých Achájů, Slovanů, u Germánů (Prokopios z Kaisareie tento zvyk dosvědčuje u Herulů, usazených tehdy i na území ČR) až do novověku se tento zvyk zachoval v Číně. Způsob provedení poprav ve středověké a raně novověké Evropě byl různý, od prostého vytažení na strom po použití speciálně postavené šibenice, obyčejně na veřejném, zdálky viditelném místě (šibeniční vrch). Odsouzenec téměř vždy umíral pomalým zadušením, někdy byla dokonce místo provazu použita houžev, aby se dosáhlo co nejdelší agonie. V některých zemích bylo v určitém období zakázáno popravovat oběšením ženy, vzhledem k nechutným projevům, jež udušení v oprátce provázely. Kolem roku 1870 bylo v Rakousku-Uhersku zavedeno speciální zařízení na vykonání trestu oběšení, tzv. Würgegalgen (německy doslova škrtící šibenice), česky označovaná jako "popravčí prkno". Hlavní součástí byla bytelná dřevěná fošna (někdy trám, nebo dřevěný sloup), podle potřeby 3-5 metrů dlouhá, upevněné ve svislé poloze například zapuštěním do země. V horní části prkna byl upevněn hák, na němž byla přivázána škrtící smyčka. U dlouhého prkna byla na horní hraně ještě kladka s provazem. Odsouzenec byl spoután, kolem hrudníku opásán pevným popruhem a za něj provazem, provlečeným kladkou, vytažen k hornímu konci prkna. Tam mu kat stojící na žebříku na krk nasadil smyčku. Dalším dlouhým provazem mohl být popravovaný spoután na kotnících.

Question: Odkdy se používá poprava oběšením?

Answer: od pravěku


Pštros dvouprstý

Context: Mladí pštrosi se velmi rychle osamostatňují, výšky dospělých dosahují v 18 měsících a pohlavně dospívají ve 3–4 letech. Přesto většinou první rok života tráví ve společnosti svých rodičů. Pokud dojde k druhé snůšce vajec a mláďata jsou rodiči odehnána (po 2–3 týdnech), sdružují se pak po desítkách nebo dokonce po stovkách do skupin, které jsou adoptovány dospělými ptáky, kteří v daném roce rodinu nezaložili. Takovým skupinám se pak říká superrodiny, ale ani ty nevydrží dlouho a po několika týdnech jsou mladí definitivně ponecháni sami sobě. Ve skupinách, které si pak založí se potulují až do dosažení pohlavní dospělosti. Té však dosahuje jen asi 15% vylíhlých mláďat. Průměrná délka života pštrosa v přírodě je 30 let, v zajetí se však může dožít až 70 let. Již ve starém Egyptě byla pštrosí pera vyhledávána a stala se symbolem spravedlnosti, nejspíš proto, že na rozdíl od per jiných ptáků jsou po obou stranách centrální osy (ostnu) stejně široká. Bohyně Maat, která dohlížela na vážení lidských duší, byla zobrazována s pštrosími pery na hlavě. A samozřejmě i vějíře a plácačky na mouchy vysokých hodnostářů a faraonů byly zhotoveny z těchto per. Pštrosí pera sloužila v průběhu historie lidstva i ke zdobení válečné výstroje, od čel egyptských koní přes helmy středověkých rytířů až po známé klobouky mušketýrů.

Question: Jaká je průměrná délka života pštrosa v přírodě?

Answer: 30 let


Vu (týdeník)

Context: Vu (týdeník) Vu byl francouzský týdeník pod vedením Luciena Vogela, který vycházel od 21. března 1928 do 29. května 1940.[1] Inspiroval se časopisem Berliner Illustrierte Zeitung a měl ve své době nezanedbatelné místo v historii fotožurnalistiky za svůj významný přínos v publikování obrazových zpráv. Vu byl v úzkém spojení s magazínem Lu, který nabízel přehled mezinárodního tisku přeložený do francouzštiny. Ze známých zahraničních fotografů do něj přispívali André Kertész, Brassaï, Germaine Krull, Robert Capa, Serge de Sazo, Gerda Taro, Marcel Ichac nebo novinář Lucien Vogel. Z českých fotožurnalistů to byl například Hans Ernest Oplatka. Odkazy Související články Novinářská fotografie Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku VU (magazine) na francouzské Wikipedii. ↑ Maison Européenne de la Photographie. www.mep-fr.org [online]. [cit. 2009-02-07]. Dostupné v archivu pořízeném dne 2009-02-21. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Vu na Wikimedia Commons (francouzsky) article sur photosapiens.com (francouzsky) Dossier de presse : le front populaire des photographes Pahýl Tento článek je příliš stručný nebo postrádá důležité informace.Pomozte Wikipedii tím, že jej vhodně rozšíříte. Nevkládejte však bez oprávnění cizí texty. mw-parser-output div/**/#portallinks a{font-weight:bold}Portály: Fotografie

Question: Do kterého roku vycházel francouzský týdeník Vu?

Answer: 1940


Pilaf

Context: Pilaf Pilaf Složení rýže a obilniny, rostlinný olej a animal fat multimediální obsah na Commons Některá data mohou pocházet z datové položky. Pilaf s kuřecím masem Pilaf nebo také pilav je jídlo, kde tvoří základ rýže nebo pšenice (bulgur). Většinou se osmaží na oleji a potom vaří v kořeněném bujónu. Je mnoho druhů pilafů, záleží na tom, v které zemi se vaří, může obsahovat různé příměsi – zeleninu, ovoce, různé druhy masa a nesmí chybět koření. Pilaf a podobná jídla jsou obvyklá ve Východní Evropě, na Středním východě, nebo v jihoasijské kuchyni. V Ázerbájdžánu je pilaf národním jídlem. Velmi často se vaří např. v Turecku, zemích bývalého SSSR, na Balkáně nebo v Íránu. Jména V různých zemích má různé názvy: Albánsky pilaf Arménsky փ Ázerbájdžánsky plov Bosensky pilav Řecky π Hindsky पुलाव Kazašsky п Makedonsky П (Pilav), (palaw) Mandarinsky 抓 (zhua fan)' Urdsky pulao Persky polow Rumunsky pilaf Rusky "п" plov Srbsky pilav Turecky pilav Tádžicky п - palav [palau]' Trinidad a Tobago pelau Uzbecky п palov" Persky پ - polō Turkmensky palov Turkicky pilav Krymskotatarsky pilâv Tatarsky pı Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Pilaf na Wikimedia Commons (česky) Recepty na ázerbájdžánský pilaf (česky) Recepty na turecký pilaf Pahýl Tento článek je příliš stručný nebo postrádá důležité informace.Pomozte Wikipedii tím, že jej vhodně rozšíříte. Nevkládejte však bez oprávnění cizí texty. mw-parser-output div/**/#portallinks a{font-weight:bold}Portály: Gastronomie

Question: Co je základem jídla Pilaf?

Answer: rýže nebo pšenice


Absces

Context: Absces (abscessus) je ohraničená, chorobná dutina vzniklá zánětem a vyplněná hnisem. Absces může vzniknout v jakémkoli orgánu, způsobuje jeho poškození a místní příznaky (okolní otok, útlak, palčivou bolest) a vyvolává i celkové příznaky chronického zánětu (horečku, hubnutí, nechutenství, anemii). Absces vzniká nejčastěji na povrchu kůže, jako zánět mazových žlázek či vlasových folikulů, které však bývají bez komplikací. Časté a vážnější jsou abscesy v okolí kořenové hrotu zubu, jenž se mohou propagovat do dutin, mozku či mediastina. Velikost abscesu může být i několik centimetrů. Absces vzniká většinou po hlubším poranění na končetinách. Vytvoří tvrdou bulku, která může působit značné bolesti. Absces se může vstřebat, většinou však praskne a hnis se vyvalí ven z těla. V horším případě praskne dutina dovnitř těla a může tak nastartovat flegmónu (neohraničené hnisání) nebo otravu krve. Absces je velmi častý následek infekcí, které se šíří mezi narkomany užívajícími drogy nitrožilně a bez dostatečné hygieny. Bolestivý absces je projevem mj. např. hordeola (ječné zrno). Terapie většího abscesu je chirurgická, zahrnuje incizi (rozříznutí) a vyčištění, např. výplach dezinfekčním nebo alespoň sterilním roztokem. Punkce jehlou obvykle není vhodná, abscesová dutina by měla být ošetřena tak, aby byl umožněn volný odtok sekretů, např. umístěním drénu nebo širokým vyšitím abscesové dutiny na povrch. Terapie se obvykle doplňuje antibiotiky dle citlivosti. Angína Cysta Flegmóna Infekce Panaricium (vidlák) Obrázky, zvuky či videa k tématu Absces ve Wikimedia Commons Galerie Absces ve Wikimedia Commons Absces - příčiny, příznaky a léčba Slovníkové heslo absces ve Wikislovníku

Question: Čím je vyplněn absces?

Answer: hnisem


Jupiter (planeta)

Context: Údaje ukazují, že velikost tohoto magnetické pole na straně obrácené ke Slunci rychle kolísá v důsledku změn tlaku slunečního větru (tento jev byl blíže zkoumán při dvou misích Voyager). Šoková vlna se nachází přibližně 75 poloměrů od Jupiteru. Bylo objeveno, že proudy vysokoenergetických částic jsou vyvrhovány až k oběžné dráze Země. V jupiterovských radiačních pásech byly nalezeny a naměřeny vysokoenergetické protony, ukázalo se, že mezi Jupiterem a některými jeho měsíci (zvláště Io) protékají elektrické proudy. Všechny čtyři velké měsíce ale leží uvnitř tohoto pole, takže jsou chráněny před slunečním větrem. Magnetosféru obklopuje magnetopauza, která se nachází na vnitřním okraji přechodové vrstvy magnetosféry, kde se magnetické pole planety stává slabým a neuspořádaným. Magnetosféra Jupiteru způsobuje intenzivní krátké rádiové záblesky z polárních oblastí. Vulkanická aktivita měsíce Io dodává do magnetosféry Jupiteru plyny, které vytvářejí torus částic kolem planety. Jak se Io pohybuje skrze tento torus, dochází vzájemnou interakcí ke vzniku Alfvénových vln, které přenášejí ionizované částice do polárních oblastí, což umožňuje vznik radiových vln vlivem mechanismu cyklotronového astrofyzikálního maseru. Energie je šířena do okolí podél povrchu kuželu. Když Země prochází tímto kuželem, můžou radiové signály přehlušit šum způsobovaný Sluncem. Rádiové vlny Jupitera se šíří vesmírem na frekvencích od 15 do 38 MHz. Pod touto mezí jsou vlny odráženy ionosférou Země a nad mezí je intenzita vln příliš malá. Rádiové vlny se dělí na 7 kanálů, tzv. módů, což jsou frekvenční kanály pro vysílání Jupitera a měsíce Io z různých míst a na různých frekvencích. V tabulce jsou tyto módy uvedeny: Podrobnější informace naleznete v článku Prstence Jupiteru. Jupiter má nezřetelný systém planetárních prstenců skládajících se ze tří částí: vnitřního torusu, relativně jasného hlavního prstence a vnějšího slabšího prstence. Oproti prstencům Saturnu nejsou tvořeny ledem, ale spíše prachem. Vnější prstenec je složený z částic podobných kouři, jež byly po dopadech meteoritů vymrštěny z jeho měsíců. Hlavní prstenec je tvořen prachem ze satelitů Adrastea a Metis, který, místo aby spadl zpět na měsíce, je gravitačním působením Jupiteru zachycen a přitahován směrem k planetě. Další impakty pak doplňují nový materiál. Dva široké jemné prstence, které obklopují hlavní, pocházejí z měsíců Thebe a Amalthea. Existuje také velmi řídký a vzdálený vnější prstenec, který krouží kolem Jupiteru opačným směrem. Jeho původ je nejistý, snad je tvořen zachyceným meziplanetárním prachem.[zdroj? ] Jupiter je jediná planeta, jejíž těžiště se Sluncem leží mimo objem Slunce, i když jen o 7 % jeho poloměru.

Question: Má Jupiter prstence?

Answer: Jupiter má nezřetelný systém planetárních prstenců skládajících se ze tří částí: vnitřního torusu, relativně jasného hlavního prstence a vnějšího slabšího prstence.


Šarlota Meklenbursko-Střelická

Context: Šarlota se narodila jako osmá z jejich deseti dětí. 11. prosince roku 1752 zemřel starší bratr jejího otce, čímž se zcela změnilo postavení její rodiny – otec se stal panovníkem Meklenburska a změnila se i Šarlotina pozice jako nevěsty. Její bratři a matka vdova pro ni hledali výhodný svazek. V 17 letech byla vybrána jako nevěsta pro mladého britského krále Jiřího III., třebaže její ruka nebyla první, o niž se ucházel – uvažoval o několikero mladých princeznách, jež však jeho matka Augusta Sasko-Gothajská i její rádci nepovažovali za vhodné partie. === Manželství === Šarlota přijela do Velké Británie v roce 1761 a 8. září téhož roku se provdala za krále Jiřího III. v Královské kapli St James's Palace. O dva týdny později byli oba korunováni ve Westminsterském opatství. Tchyně, waleská princezna Augusta Sasko-Gothajská, Šarlotu nepřivítala s otevřenou náručí a jistý čas panovalo mezi oběma ženami velké napětí. Přes tento nedostatek sympatií ze strany tchyně i přesto, že Jiří měl před manželstvím mnoho avantýr, bylo jejich manželství šťastné; po svatbě již byl Jiří Šarlotě vždy věrný. V průběhu času získala Šarlota velký vliv na Jiřího a přístup do vlády, nezneužívala jej však. Královna Šarlota se zajímala o umění, podporovala Johanna Christiana Bacha, který byl jejím učitelem hudby, i Wolfganag Amadea Mozarta, jenž jí ve věku 8 let věnoval jedno ze svých děl. Královna byla i velmi zdatným amatérským botanikem a významně přispěla k vybudování Královských botanických zahrad (Kew Gardens). Zakládala domy a nemocnice pro nastávající matky. Velkou váhu přikládala vzdělání jako takovému, především však vzdělání a výchově dívek a žen; ona sama dohlížela na to, aby její dcery získaly lepší vzdělání než bylo běžné u mladých žen té doby. === Manželova nemoc === Po vypuknutí Jiřího choroby, tehdy označované jako šílenství, se Šarlota ujala péče o něj, nemohla však s ním být tak často, jak by chtěla pro jeho nepříčetné chování a časté nepředvídatelné nebezpečné reakce.

Question: Kolik let měla Šarlota Meklenbursko-Střelická když dostala dělo?

Answer: 8 let


Káva

Context: Zrna jsou větší než u robusty a během pražení i při samotné přípravě nápoje jsou zrnka arabiky velice citlivá na teplotu. Robusta je méně náročná odrůda kávovníku. Její podíl na světové produkci je asi 25 %. K největším producentům patří Brazílie, Vietnam, Kolumbie a Indonésie. Zrnka jsou menší, obsahují cca 2x více kofeinu a nápoj je chuťově výraznější, zemitější. Káva je po ropě nejprodávanější komoditou na světě [zdroj?]. == Kávovník == Kávová semena jsou semena plodů rostliny zvané kávovník. Jedná se o ovoce. Plod lze přirovnat k tvrdé třešni, nejen tvarem, ale i barvou, která bývá v době sklizně červená nebo červenofialová. Uvnitř plodu jsou ukryta dvě proti sobě položená semena – zelená kávová zrna. Tato rostlina patří do čeledi mořenovitých rostlin. Původně divoce rostoucí strom se pěstuje na kávovníkových plantážích na mnoha místech celého světa buď jako strom nebo keř. Existující druhy kávovníků se mezi sebou kříží a šlechtí se, aby bylo dosaženo větší odolnosti proti škůdcům, kteří pokud napadnou kávovníky na plantážích, mohou způsobit rozsáhlé škody. Například cizopasná houba dokáže totálně zničit i celé plantáže. Jako příklad této zkázy můžeme uvést ostrov Cejlon, kde musely být kávovníkové plantáže zcela nahrazeny čajovníky. Pravlastí kávovníku je africký kontinent, konkrétně Etiopie. Zde existuje oblast Kaffa kde káva dodnes roste i divoce. Odtud se káva dostala do Arábie, která je považována za kolébku kávy - nápoje. V současné době se ovšem kávovníky pěstují po celém světě. Všude v oblastech, kde je pro jejich růst příznivé podnebí a další ekologické a ekonomické podmínky. Kávovníky v průběhu svého růstu potřebují dostatek vláhy i slunce, proto se jim nejlépe daří ve vlhkém tropickém pásmu. Každému druhu kávovníku ale vyhovuje trochu odlišné podnebí. Kávovníkové stromy nebo keře se dožívají poměrně vysokého věku (až třiceti let), ovšem v této době už poskytují nižší úrodu; nejvyšší výnosy dávají kávovníky po pěti až šesti letech. Co nejvyšším výnosům je třeba pomoci správnou péčí. Kávovníky se musí, stejně jako jiné pro nás méně exotické rostliny, pravidelně přihnojovat, prořezávat a chránit nově vzrostlé rostliny proti prudkému a žhnoucímu slunci. Z jednoho keře lze získat až 2,5 kg zelené kávy a z té 0,5 kg pražené kávy. Existují tři základní druhy kávovníků, které se odlišují růstem, svými nároky na pěstování i finální chutí kávy.

Question: Kde je pravlast kávovníku ?

Answer: africký kontinent, konkrétně Etiopie


Klávesa Alt

Context: Klávesa Alt se nachází na počítačové klávesnici vlevo vedle mezerníku. Alt lze chápat jako zkratku pro slovo alternativa. Používá se jako modifikační klávesa podobně jako klávesa .mw-parser-output kbd.Sablona__Klavesa{background-color:#F7F7F7;background-image:linear-gradient(rgba(. 255,255,255,.4),rgba(0,0,0,.1));border:1px solid;border-color:#DDD #a2. a9b1 #888 #CCC;border-radius:2px;padding:0 .4em;text-shadow:0 1px rgba(255,255,255,.5);white-space:nowrap}⇧ Shift a spolu s klávesou Ctrl představuje třetí možnost, jak změnit význam původní klávesy. Klávesa Alt se nepoužívá samostatně, ale vždy v kombinaci s jinou klávesou. Výjimkou jsou některé počítačové hry nebo aktivace menu v operačním systému Microsoft Windows. V Adobe Photoshop se používá klávesa Alt na kopírování + přesun obrazů nebo písmen Anglická klávesnice má druhé tlačítko Alt na pravé straně mezerníku. Česká klávesnice, stejně jako mnoho jiných neanglických klávesnic, má na pravé straně od mezerníku jinou klávesu, která bývá označená jako buď stejně jako Alt nebo Alt Gr. Také se nazývá pravý alt. Klávesa slouží k zadávání dalších zvláštních znaků příslušného cizího jazyka. Na počítačích Macintosh existuje ekvivalentní klávesa ⌥ Option (anglicky volba) se značkou „výhybky“. Používá se k psaní zvláštních znaků (podobně jako v jiných systémech pouze pravý Alt) a jako modifikátor. Na typické klávesnici pro Macintoshe se nachází mezi klávesami Ctrl a ⌘ Command. Známé kombinace Alt + Tab ↹ umožňuje přepínat mezi běžícími programy. Ctrl + Alt + Del vyvolává v MS Windows správce úloh nebo v OS Unix restartuje počítač. Ctrl + Alt + F1 až F12 vybírá příslušnou konzoli (Unix). Ve Windows v mnoha aplikacích lze přidržením Altu vyvolat položky menu postupným zadáváním podtržených písmen v jejich názvu[pozn. 1] (např. Alt + Z; V; M = zvolení položky Zmenšit v menu Zobrazit → Velikost stránky). Ve Windows je možné stisknout klávesu Alt a současně na numerické klávesnici zadat sekvenci čísel, viz alt kódování. Alt kódování Zde jsou uvedené některé klávesové zkratky s klávesou Alt ve Windows.

Question: Zkratku jaké klávesy lze chápat jako slovo alternativa?

Answer: Alt


Marie Terezie

Context: Marie Terezie, celým jménem Marie Terezie Valpurga Amálie Kristýna, německy Maria Theresia Walburga Amalia Christiana (13. května 1717 Vídeň – 29. listopadu 1780 Vídeň), z rodu Habsburků byla arcivévodkyní rakouskou, královnou uherskou (1741–1780) a českou (1743–1780), markraběnkou moravskou atd. Byla jedinou vládnoucí ženou na českém trůně. Za její vlády došlo k mnohým reformám státní správy, armády a školství. Bývá označována také jako "císařovna Marie Terezie", ale jako žena se nikdy nemohla stát vládnoucí císařovnou Svaté říše římské. Císařem byl 13. září 1745 zvolen její manžel František I. Štěpán Lotrinský, čímž se stala císařskou manželkou. Marie Terezie nezůstala jen dcerou císaře a císařovnou, ale stala se i matkou dvou císařů, Josefa II. a Leopolda II. Marie Terezie byla pokřtěna hned v prvním dnu svého života. Byla nejstarší dcerou císaře Karla VI. a Alžběty Kristýny Brunšvické. Její jediný bratr Leopold zemřel ve věku necelých sedmi měsíců (ještě před jejím narozením). V roce 1730 zemřela i její nejmladší, teprve šestiletá, sestra Marie Amálie. V důsledku pragmatické sankce z roku 1713 byla Marie Terezie de facto předpokládanou dědičkou habsburských zemí (rakouského dědictví). Od mládí ji vychovávali jezuité. Kromě hlavního předmětu, kterým bylo náboženství, se učila dějinám, latině, francouzštině a němčině. Dále pak ještě například kreslení, tanci a hudbě. V sedmi letech tančila společně se sestrou Marií Annou v opeře Euristeo, jejímž autorem byl Zenón. Později, ve 13 letech, v den otcových jmenin (tj. 4. listopadu 1730), poprvé zpívala před publikem ve hře Germania il di che spende Sagro all.

Question: Kdy se narodila Marie Terezie?

Answer: 13. května 1717


Strach

Context: Strach je emoce, vznikající jako reakce na hrozící nebezpečí. Doprovázejí ho neurovegetativní projevy, zpravidla zblednutí, chvění, zrychlené dýchání, bušení srdce, zvýšení krevního tlaku, někdy husí kůže. Jde o normální reakci na skutečné nebezpečí nebo ohrožení, která má jedince připravit na útěk, únik nebo obranu. Strach motivuje k vyhnutí se nebezpečí nebo k útěku před ním. Kde to není možné, tam se často strach mění na agresi. Strach rozlišujeme na atavistický, který je vrozený (strach z bouře, ze tmy, z některých zvířat) a naučený (strach ze stáří, osamělosti, ztráty zaměstnání atd.). Strach může mít různé stupně podle intenzity: obava, bázeň je méně intenzivní strach, který lze poměrně snadno překonat hrůza, děs, zděšení je velmi intenzivní strach vystupňovaný v afekt Strach je třeba[zdroj? ] odlišovat od úzkosti, která má zpravidla delší trvání a nemá jasné zacílení – člověk trpící úzkostí nedokáže přesně vyjádřit, čeho se bojí. Zvláštní formou strachu je tréma, strach z neúspěchu a veřejného ponížení. Strach jako emoce je velmi snadno přenosný, například při požáru ve velké zalidněné prostoře (v divadle apod.) se strach rychle rozšíří i na další lidi a vypukne panika. Lidé pak často prchají, aniž by věděli, před čím. Strach také podporuje sugestibilitu, člověka, který má strach, snadno oklamou jeho smysly, takže věří, že vidí nebo slyší něco hrůzného – rčení říká, že strach má velké oči. Právě sugestibilita strachu je jedním z hlavních kořenů vzniku různých pověstí, strašidelných příběhů, historek o zjevení apod. Existují také chorobné formy strachu – nepotlačitelný strach z konkrétních předmětů a situací se označuje jako fobie (klaustrofobie – strach z malých uzavřených prostor, arachnofobie – strach z pavouků atd.). Strach se vyvíjí s věkem, od jednoduchých úlekových reakcí kojence, k reakcím na složitější situace (neznámé prostředí, nečekaný smyslový podnět). Strach se postupně mění s prožitými zkušenostmi a více se váže na představivost. Přestože strach se původně vyvinul jako negativní, varující emoce, pro mnohé lidi jsou určité formy strachu příjemné a často si jej úmyslně vyvolávají – sledováním, čtením či vyprávěním hrůzostrašných příběhů (hororů), ale také provozováním tzv. extrémních sportů.

Question: K čemu motivuje strach?

Answer: vyhnutí se nebezpečí nebo k útěku před ním


Jaroslav Heyrovský

Context: Autory expozice jsou vědci z Ústavu fyzikální chemie Jaroslava Heyrovského AV ČR Dr. Květoslava Stejskalová, Dr. Michael Heyrovský, syn Jaroslava Heyrovského, a prof. Robert Kalvoda. Expozici tvoří 12 plakátů formátů A0 a A1, na kterých jsou umístěny fotografie života a vědecké práce Heyrovského. Součástí jsou i polarografické přístroje, skleněné polarografické nádobky, ukázky knih a publikací o polarografii a diapozitivy. Ve výstavní místnosti jsou promítány popularizační filmy o Heyrovském a výzkumu v oboru polarografie z přelomu 50. a 60. let. == Nadační fond Jaroslava Heyrovského == Nadační fond Jaroslava Heyrovského (Jaroslav Heyrovský Endowment Fund) vznikl 10. září 1993. Mezi zakladatele patřily Heyrovského děti, Mgr. Jitka Černá, rozená Heyrovská a Dr. Michael Heyrovský, CSc. Hlavní náplní fondu je pomoc při vyhledávání nadaných středoškoláků a podpora při jejich odborném i osobním rozvoji. Mezi jeho další aktivity patří propagace odkazu Jaroslava Heyrovského. Uděluje Cenu Nadačního fondu Jaroslava Heyrovského. == Instituce nesoucí jeho jméno == Gymnázium Jaroslava Heyrovského v Praze 13 Střední průmyslová škola chemická akademika Heyrovského v Ostravě Ústav fyzikální chemie Jaroslava Heyrovského AV ČR ZŠ Heyrovského v Brně-Bystrci (pojmenovaná podle ulice, v níž sídlí) ZŠ Heyrovského v Olomouci (pojmenovaná podle ulice, v níž sídlí) ZŠ Heyrovského v Chomutově (pojmenovaná podle ulice, v níž sídlí) == Odkazy == === Reference === === Literatura === BENEŠOVÁ, Olga. Nobelova cena : historie Nobelovy nadace : laureáti Nobelovy ceny 1901–1996 : čeští laureáti Jaroslav Heyrovský, Jaroslav Seifert. Praha: Psychiatrické centrum, 1996. 91 s. ISBN 80-85121-88-3. HEYROVSKÝ, Jaroslav. Jaroslav Heyrovský on Polarography. Praha: Union of Czechoslovak Mathematicians and Physicists, 1990. 91 s. ISBN 80-7015-132-3. JINDRA, Jiří. Jaroslav Heyrovský a Jan (Johann) Böhm. Chemické listy. 2009, roč. 103, čís. 11, s. 894-897. ISSN 1213-7103. JINDRA, Jiří. České země a Nobelovy ceny za fyziku a chemii 1901–1954. Dějiny věd a techniky. 2006, roč. 39, čís. 1, s. 1-24. ISSN 0300-4414. KALVODA, Robert. Hrst vzpomínek na pana profesora Heyrovského a jeho polarografii. Chemické listy. 2009, roč. 103, čís. 11, s. 880-888. ISSN 1213-7103. KORYTA, Jiří.

Question: Kdo je zakladatelem polarografie?

Answer: Jaroslav Heyrovský


Brad Wright

Context: Brad Wright je Kanadský televizní producent, scenárista a herec. Je velmi známým tvůrcem nebo spolutvůrcem televizního seriálu Hvězdná brána (spolu s Jonathanem Glassnerem), Stargate Atlantis (spolu s Robertem C. Cooperem) a Stargate Universe (také s Cooperem). narodil se v Torontu, Ontario, Kanada. Před vznikem Hvězdné brány, pracoval jako výkonný producent a scenárista seriálu Krajní meze (1995). Psal také scénáře pro několik dalších televizních seriálů jako Neon Rider, Dobrodružství černého hřebce, Odysea, Highlander a Poltergeist. V tomto článku byl použit překlad textu z článku Brad Wright na anglické Wikipedii.

Question: Je Brad Wright tvůrcem seriálu Hvězdná brána?

Answer: Je velmi známým tvůrcem nebo spolutvůrcem televizního seriálu Hvězdná brána (spolu s Jonathanem Glassnerem), Stargate Atlantis (spolu s Robertem C. Cooperem) a Stargate Universe (také s Cooperem). narodil se v Torontu, Ontario, Kanada.


Petr Kropotkin

Context: zakladatel anarchokomunismu Významná díla Mutual Aid: A Factor of Evolution, The Conquest of Bread, Fields, Factories, and Workshops, The Great French Revolution: 1789–1793 a Memoirs of a Revolutionist Vlivy Marx, Engels, Proudhon, Bakunin, Darwin Vliv na Berkman, Malatesta, Wilde,[1] Tolstoj,[2], Kafka,[3] Machno,[4] Rocker,[5. ] Kō,[6] Brown, Ward, Galleani, Goldman, Woodcock, Bookchin,[7] Black, Chomsky,[8] Gould¨ Ursula K. le Guin Podpis Některá data mohou pocházet z datové položky.Tento box: zobrazit • diskuse Kníže Petr Alexejevič Kropotkin (rusky П А К; 27. listopadujul./ 9. prosince 1842greg., Moskva – 8. února 1921, Dmitrov) byl ruský revolucionář a publicista, geograf a geolog a zároveň jeden z předních ruských anarchistů a jeden z prvních zastánců a teoretiků anarchokomunismu. Vzhledem k jeho knížecímu titulu a jeho důležitosti jako anarchisty byl koncem 19. a začátkem 20. století nazýván „Anarchistický kníže“. Oscar Wilde ho nazval „novým Kristem přicházejícím z Ruska“. Podílel se také jako přispěvatel do 11. vydání Encyclopæ Britannica z roku 1911. Život Kropotkinova kresba z Finska Narodil se v rodině starobylého knížecího rodu, měl staršího bratra Alexandra. Jeho bratranec Dmitrij byl později zavražděn revolucionářem Grigorijem Goldenbergem. V 15 letech nastoupil na studia v prestižní aristokratické vojenské akademii, do Pážecího sboru v Petrohradu, po jejichž dokončení se stal komorníkem cara Alexandra II. V roce 1868 získal důstojnickou hodnost a odešel sloužit k Amurskému kozáckému vojsku. Poté v roce 1862 odjel na pět let na Sibiř, kde se zabýval vědeckou a společenskou činností (účastnil se geografických expedicí). Určil směr, kterým se táhnou základní horské masivy Asie, tj. od jihozápadu na severovýchod.[9] Poté vystoupil s hypotézou, jejíž základem byla myšlenka o dávném zalednění celé Evropy.[9] Roku 1867 odjel do Petrohradu, kde nastoupil do zaměstnání na univerzitě, a o rok později byl zvolen členem Ruské geografické společnosti. Roku 1872 se po cestě do Švýcarska se v Jurské federaci setkal s následovníky svého krajana Michaila Bakunina a přešel na pozice anarchismu, s Michailem Bakuninem se však nikdy nesetkal. Po návratu do Ruska se věnoval anarchistické propagandě, vstoupil do kroužku „čajkovců“, po jehož zničení byl zatčen a uvězněn v Petropavlovské pevnosti.

Question: Jak byl přezdíván význačný anarchokomunista Petr Kropotkin?

Answer: Anarchistický kníže


Stanley Kubrick

Context: Stanley Kubrick (26. července 1928 Bronx, New York, USA – 7. března 1999, Harpenden, hrabství Hertford, Anglie) byl americký režisér a fotograf. == Život == Narodil se v rodině lékaře Jacka Kubricka. I přes špatné školní výsledky byl považován za velice inteligentního. Proto ho otec naučil hrát šachy. Z Kubricka se stal vynikající hráč. A jeho filmy skutečně připomínají partii šachů. Vše je důkladně a pečlivě promyšleno dopředu. Kubrick dostal ke třináctým narozeninám fotoaparát. Měl výjimečné nadání a v sedmnácti ho dokonce přijali do časopisu Look jako učedníka. V roce 1951 vyměnil fotoaparát za filmovou kameru a natočil krátké dokumentární snímky o životě boxerů (Day of the Fight), o knězi, který musí na nejvzdálenější farnosti létat letadlem (Flying Padre), a o námořnických odborech (The Seafarers). Jeho prvním celovečerním dílem byl Fear and Desire o fiktivní válce ve fiktivním světě. Stanley Kubrick je znám svým puntičkářstvím a kritičností. Několik jeho filmů bylo cenzurováno, případně zakázáno. Snímek Stezky slávy o popravě tří francouzských vojáků v období 1. světové války byl ve Francii dlouhá léta zakázán. Lolita podle stejnojmenného románu Vladimira Nabokova o lásce profesora ke čtrnáctileté nymfičce musela být upravována samotným Kubrickem, který jakýkoliv nedobrovolný zásah do svého díla odmítal. U filmu Mechanický pomeranč britské úřady tvrdily, že film rozpoutal vlnu zločinů páchaných mladistvými.

Question: Co dostal Stanley Kubrick ke svým 13. narozeninám?

Answer: fotoaparát


Listopad

Context: Listopad je jedenáctý měsíc gregoriánského kalendáře v roce. Má 30 dní. Název je odvozen od padání listí, které je v tuto roční dobu ve středoevropských přírodních podmínkách typické. V římském kalendáři byl listopad devátým měsícem (proto se jmenuje v jiných jazycích november, podle novem = devět). V roce 153 př. n. l. byly přidány ještě další dva měsíce. V církevním kalendáři, podle toho, na který den připadá Štědrý den, advent začíná poslední neděli v listopadu nebo první neděli prosince. 17. listopadu se slaví státní svátek. Jedná se o Den boje za svobodu a demokracii. V České republice je daný dle § 1 zákona číslo 245/2000 Sb. Obrázky, zvuky či videa k tématu listopad ve Wikimedia Commons

Question: Kolik dní má listopad?

Answer: 30


Kofola

Context: Kofola je sycený nealkoholický nápoj kolového typu, který vznikl v roce 1959 v Československu jako alternativa k tehdy nedostupným konkurenčním nápojům Coca-Cola nebo Pepsi. Nápoj vyrábí česká společnost Kofola a.s. Kofola vznikla v rámci státní úlohy na využití přebytečného kofeinu při pražení kávy. Byla vyvinuta v Opavě v roce 1959. Doc. RNDr. PhMr. Zdeněk Blažek, CSc., byl pověřen vyvinout nápoj kolového typu. Základ tohoto nápoje měl být postaven na tuzemských surovinách a složený z přírodních látek. Namíchal originální vícesložkový sirup, který se později stal základem pro nový nápoj. Sladkokyselý sirup se pod názvem Kofo vyráběl ve farmaceutickém podniku Galena n.p. Opava-Komárov (dnes součást skupiny Teva Pharmaceutical Industries Ltd.), kde jej s kolektivem technologicky do výroby převedl čerstvý absolvent farmacie Jaroslav Knap, s nímž se Blažek seznámil na 1. československém sjezdu lékárníků. Sirup Kofo se stal hlavní přísadou nealkoholického nápoje Kofola, představeného v roce 1960. Od roku 1960 je Kofola prodávána. Během 70. let se Kofola v komunistickém Československu stala velmi oblíbenou, protože nahradila nedostupné západní kolové nápoje, jako je Coca-Cola nebo Pepsi. Po pádu komunistického režimu v roce 1989 soupeřila se zahraničními značkami, které vstoupily na nově vzniklý atraktivní trh. Poté nastalo období úpadku a soudních sporů o ochrannou známku. Mnoho firem produkovalo své vlastní "kofoly", ačkoli neměly s původní nic společného a jen použily zavedenou značku. Nakonec se stala jediným výrobcem a distributorem Kofoly v České a Slovenské republice firma Santa nápoje, sídlící v Krnově, vlastněná řeckou rodinou Samarasových. Odkup receptury vyšel nové majitele na 215 milionů korun. V roce 2002 postavila společnost novou továrnu v Rajecké Lesné na Slovensku, kde stáčí pramenitou vodu Rajec. V roce 2003 se firma přejmenovala na Kofola, a. s.. Kromě Kofoly též vyrábí další nealkoholické nápoje (Top Topic, Jupí, Jupík, Chito, Rajec, v licenci RC Colu, Capri Sonne), které vyváží do Polska a Maďarska - v těchto státech je úspěšný především Jupí a Jupík. Společnost vlastní také závod v polském Kutně, kde se vyrábí především džusy Jupí a je to jedna z největších českých investic v Polsku.[zdroj? ] Od roku 1998 se Kofola dodává i v 0,5 a 2litrových PET lahvích (navíc k 0,33litrovým skleněným lahvím).

Question: Ve kterém roce vznikl nápoj Kofola?

Answer: 1959


Napoleon Bonaparte

Context: Napoleon I. Bonaparte (15. srpna 1769 Ajaccio – 5. května 1821 Svatá Helena) byl francouzský vojevůdce a státník, císař v letech 1804–1814 a poté sto dní na přelomu jara a léta 1815. Během Velké francouzské revoluce udělal závratnou kariéru: ve 24 letech byl generálem, krátce po třicítce prvním mužem ve státě a na vrcholu své moci ovládal většinu západní Evropy. Rychlý byl i jeho pád; závěr života strávil ve vyhnanství. Napoleon bývá vzorem vojevůdcovských schopností a cílevědomosti, na druhou stranu však projevoval lhostejnost k lidem, v nichž viděl jen prostředky svých cílů. Dokázal národ vybičovat k nesmírnému úsilí, ovšem za cenu obrovských obětí na lidských životech. Jen francouzských občanů během napoleonských válek zahynulo více než milion. Narodil se na Korsice do rodiny nepříliš zámožného příslušníka úřednické šlechty. V devíti letech odcestoval do Francie, kde se jako stipendista vzdělával na vojenských školách. Po smrti otce, ve svých 16 letech, převzal starost o rodinu, předčasně dokončil studia a v hodnosti podporučíka vstoupil do armády. Jako dělostřelecký důstojník se roku 1793 zasloužil o dobytí pevnosti Toulon, za což byl povýšen do hodnosti brigádního generála. V roce 1795 úspěšně potlačil roajalistické povstání v pařížských ulicích a stal se divizním generálem. Následujícího roku byl direktoriem vyslán do války s Rakouskem a pověřen velením nad francouzskou armádou v Itálii. Zde se chopil nabízené příležitosti a řadou vítězství přinutil Rakousko požádat o mír. V roce 1799, po nepříliš vydařeném tažení do Egypta, se Napoleon zapojil do politického převratu, který měl omezit moc dvou zákonodárných sněmoven ve prospěch mnohem silnější výkonné moci. To jej vyneslo do pozice vůdčího ze tří vládnoucích konzulů. Od roku 1800 zastával doživotní funkci prvního konzula a o čtyři roky později přiměl senát, aby jej zvolil francouzským císařem. Vládu si za téměř nepřetržitého válečného stavu podržel až do roku 1814, kdy byl po krachu tažení do Ruska vojsky VI. koalice zatlačen až k francouzské metropoli a vlastními maršály přinucen abdikovat. Posléze byl poslán do vyhnanství na ostrov Elba, odkud po necelém roce uprchl, vrátil se do Francie a bez jediného výstřelu opět obsadil císařský trůn. Francie se však dostala do vojenskopolitické izolace a obnovené císařství přetrvalo 110 dní. Napoleonova vláda skončila porážkou v bitvě u Waterloo, po níž abdikoval podruhé a vydal se do rukou spojenců. Ti jej odsoudili k doživotnímu vyhnanství na ostrově Svatá Helena, kde po necelých šesti letech pobytu ve věku jednapadesáti let zemřel.

Question: Kolik let bylo Napoleonovi, když úspěšně absolvoval důstojnické zkoušky?

Answer: 16


Bohuslavický tunel

Context: V roce 1854 požádali podnikatelé z Liberecka o vydání koncese na stavbu železnice z Liberce do Pardubic. Listem povolení Františka Josefa I. ze dne 15. června 1856 byla vydána koncese pro podnikatele Liebiega, Lannu a bratry Kleinovy na výstavbu a provoz železnice z Pardubic do Liberce a rovněž odbočnou trať z Josefova do Malých Svatoňovic. Trať stavěla a zprovozňovala po etapách společnost Jihoseveroněmecká spojovací dráha (SNDVB). Byly to úsek Pardubice–Josefov v roce 1857, úsek Josefov–Turnov v roce 1858 a úsek Turnov–Liberec v roce 1859. Bohuslavický tunel byl dokončen v roce 1868 a byl sanován a opravován v roce 1874, 1926 a 1973. Popis Jednokolejný tunel byl postaven na železniční trati Jaroměř – Trutnov v úseku mezi zastávkami Suchovršice a Bohuslavice. Leží v nadmořské výšce 405 m a měří 187,5 m.[2][1] Tunel byl ražen v hřebeni kopce (492 m n. m.) v permských sedimentech trutnovského souvrství. Ten je tvořen dolomitickými pískovci a slepenci.[3][4] Vjezdový a výjezdový portál je vyzděn z kyklopského zdiva z pískovcových kvádrů. Tunel má klenby vyzděny pískovcovými kvádry, tunelové opěry mají řádkové místy kyklopské zdivo a jsou vyzděné z pískovcových kvádrů a kopáků.[4][5] V letech 2007–2009 byl tunel rekonstruován. Při rekonstrukci bylo odstraněno nevhodné podskružení z opravy v roce 1973, byla provedena oprava a zajištění ostění, v portálovém pasu byla zajištěna klenba proti průsakům vody.[4][6] Odkazy Reference 1 2 Bohuslavický (tunel). www.atlasdrah.net [online]. [cit. 2020-09-03]. Dostupné online. ↑ Bohuslavický tunel. Mapy.cz [online]. [cit. 2020-09-03]. Dostupné online. ↑ Geologické lokality - Vyhledávání - Bohuslavice - skalky (thuring). lokality.geology.cz [online]. [cit. 2020-09-03]. Dostupné online. 1 2 3 LACINA, Jaroslav; MATĚJÍČEK, Jiří. Bohuslavický tunel–zajištění ostění. mosty.cz [online]. 2011-9-5 [cit. 2020-09-03]. Dostupné online. ↑ CIGLER, Zdeněk. MELICHAŘÍK, Martin. Praktické zkušenosti získané při zajišťování ostění Bohuslavického ostění 2009 Dostupné online. [cit. 2020-09-03]↑ DRIENOVSKÝ, Zbyněk. Moderní materiály pro efektivní sanace ostění tunelů. Tunel [online]. 2017 [cit. 2020-09-04]. Roč. 26, čís. 4.

Question: Jak vysoký je kopec, v jehož hřebeni byl ražen Bohuslavický tunel?

Answer: 492 m


Nick Oshiro

Context: 29. července 1978 (42 let) Las Vegas Žánry nu metal Povolání hudebník Nástroje bicí souprava Vydavatel Reprise Records Web www.static-x.com Některá data mohou pocházet z datové položky. Nick Oshiro (* 29. července 1978 Las Vegas) je bubeník kapely Static-X, který je původem z Jižní Afriky. Život Narodil se 29. července 1978, má jednu sestru. K hudbě, konkrétně k bubnování, ho přivedl jeho otec, který mu také udělal jeho první bubny ze starého nádobí, to bylo asi v devíti letech. Rockovou hvězdou se rozhodl stát v 10 letech, poté co na MTV viděl videoklip kapely Whitesnake. Od 12 let žil v Las Vegas, poprvé byl zde zaměstnán jako elektrikář. Kariéra Před Static-X působil v jihoafrické kapele Seether. Ke Static-X se připojil během turné k albu Shadow Zone. Skupina si ho vybrala z více než 29 bubeníků poté, co třikrát přijel na konkurz. Podílel se teprve na nahrávce Start a War. Wayne Static o něm říká, že je to ďábelský bubeník a jeho bubny byly na albu Start a War ponechány v původní podobě, bez úprav počítačem, což přispívá k syrovějšímu zvuku. Používá bubny značky Tama. Na turné k desce Cannibal si zlomil ruku a na několik týdnů ho museli vystřídat jiní bubeníci – Will Hunt a Beaven Davis.

Question: Za jakou kapelu hraje Nick Oshiro?

Answer: Static-X