Vápník

Context: Malta se ve starověku také vyráběla ze sádry neboli sádrovce či chemicky dihydrátu síranu vápenatého CaSO4.2 H2O. Zatímco v Itálii se běžně používala malta z vápence, v Egyptě se běžně používala malta ze sádrovce - není tedy divu, že staré egyptské pyramidy a hrobky mají omítky z této malty. Tato výroba je popsána již spisovatelem Dioskoridem z 1. století našeho letopočtu, který pochází z Malé Asie a uvádí pro oxid vápenatý. Název vápníku je odvozen od slova vápno (latinsky calx). Později se stalo běžné označovat oxid vápenatý jako vápenatou zeminu a časem se označení zemina přeneslo i na ostatní oxidy kovů alkalických zemin a kovů vzácných zemin (kovy vzácných zemin jsou prvky III.B skupiny). Vápník poprvé připravil sir Humphry Davy roku 1808 elektrolýzou vápenatého amalgámu, který si připravil elektrolýzou slabě zvlhčeného hydroxidu vápenatého za použití rtuťové katody. Díky své velké reaktivitě se vápník v přírodě vyskytuje pouze ve sloučeninách. Ve všech má mocenství Ca+2. Jako biogenní prvek je jedním ze základních stavebních kamenů buněk všech živých organizmů na této planetě. Zemská kůra je z velké části tvořena horninami, ve kterých vápník tvoří velmi podstatnou složku. Podle posledních dostupných údajů tvoří vápník 3,4 - 4,2 % zemské kůry a je tedy pátým nejzastoupenějším prvkem a třetím nejzastoupenějším kovem, řadí se za železo a před hořčík. V mořské vodě je jeho koncentrace pouze 0,4 g Ca/l a ve vesmíru připadá na jeden atom vápníku přibližně půl milionu atomů vodíku. Nejběžnější horninou na bázi vápníku je vápenec, uhličitan vápenatý CaCO3 tvořený minerálem kalcitem nebo aragonitem stejného chemického složení. Tato hornina se nachází prakticky ve všech lokalitách biologického původu a pochází ze schránek obyvatelů pravěkých (především druhohorních) moří. Česko patří ve světě mezi státy s nejbohatším výskytem hornin vápencového typu, známá je například lokalita mezi Prahou a Berounem nebo Moravský kras. Speciální typ představuje křída, téměř čistý měkký pórovitý vápenec s typicky zářivě bílou barvou, nacházející se například na pobřeží kanálu La Manche nebo na Rujáně. Její největší ložiska vznikla ve stejnojmenném geologickém období v pravěkých mořích vysrážením uhličitanu vápenatého na usazených vápenatých skořápkách prvoků. Nejznámějším využitím je plavením přírodní křídy vyrobená psací křída, důvěrně známá ze školního prostředí. Nejvíce ceněnou odrůdou vápence je mramor nebo travertin, používaný především k dekorativním účelům - obklady budov, sochy. Významná naleziště jsou na Apeninském poloostrově (carrarský mramor), ale i v České republice (slivenecký mramor). Jedná se o přeměněnou horninu vzniklou z vápence rekrystalizovaného vysokým tlakem a teplotou. Výsledná barva je závislá na příměsích a pigmentu v původní hornině.

Question: Jakou má chemickou značku Vápník?

Answer: Ca


Max Planck

Context: Max Karl Ernst Ludwig Planck (23. dubna 1858 Kiel - 4. října 1947 Göttingen) byl německý fyzik, považovaný za jednoho ze zakladatelů kvantové teorie. Studoval u vynikajících německých fyziků Helmholtze a Kirchhoffa. V červenci 1879 získal doktorát na mnichovské univerzitě. V roce 1880 dokončil dizertační práci a stal se soukromým docentem na mnichovské univerzitě. V roce 1885 byl s pomocí otce jmenován mimořádným profesorem na univerzitě v Kielu. V roce 1892 nastoupil po Helmholtzovi na místo řádného profesora teoretické fyziky na berlínské univerzitě. V Berlíně pak působil až do konce své vědecké kariéry. Zpočátku pracoval na termodynamice, později jej zaujala Kirchhoffova práce o záření a začal se zabývat problémem záření černého tělesa, kde dosáhl největších vědeckých úspěchů. Roku 1899 objevil základní fyzikální konstantu, dnes nazývanou Planckova konstanta. Téhož roku popsal sadu tzv. Planckových jednotek, udávající přirozená měřítka času, prostoru a hmotnosti. O rok později pak objevil správný zákon vyzařování černého tělesa - průlomový článek v Annalen der Physik vyšel roku 1901.

Question: Kde se narodil Max Karl Ernst Ludwig Planck?

Answer: Kiel


Hugo Haas

Context: Hugo Haas (19. února 1901 Brno - 1. prosince 1968 Vídeň) byl československý režisér a herec. Narodil se v Brně v domě č. 11 v Biskupské ulici v Brně v rodině židovského majitele obchodu s obuví U Zajíce Lipmanna (Zikmunda) Haase a jeho manželky Elky (Olgy), rozené Epsteinové, která emigrovala z Oděsy. Strýc z matčiny strany byl hercem ve Vídni. Hugův o dva roky starší bratr Pavel Haas se stal hudebním skladatelem. Rodina se brzy přestěhovala do nově postaveného bytového domu na Biskupské 8, který byl v secesním slohu postaven v letech 1907-1909 architektem Maximem Johannem Monterem. Židovská rodina se proti tehdejším zvykům hlásila k českému prostředí. Spolu s bratrem studoval zpěv na brněnské konzervatoři (mj. také fonetiku u Leoše Janáčka). Po absolvování v roce 1920 mu ředitel brněnského Národního divadla Václav Štech nabídl místo a zde působil dva roky. Následovalo angažmá v Národním divadle Ostravě a v divadle v Olomouci (sezóna 1923/1924). V roce 1924 odešel do pražského Divadla komedie.

Question: Kdy se narodil Hugo Haas?

Answer: 19. února 1901


Ondřej Sekora

Context: Ondřej Sekora (25. září 1899 Královo Pole u Brna - 4. července 1967 Praha) byl výrazný český spisovatel, žurnalista, kreslíř, grafik, ilustrátor, karikaturista a entomolog, od roku 1964 nositel titulu zasloužilý umělec. Spolupracoval s rozhlasem, televizí, filmem i divadlem. Psal a ilustroval hlavně knihy pro děti. Vytvořil do značné míry autobiografickou figurku Ferdy Mravence (poprvé se objevila v Pestrém týdnu 1927 jako postavička v kreslených seriálech pro dospělé), stejně známý je i Brouk Pytlík (1939). Sekorovy příběhy spojují zábavnost s poučností a mravním ponaučením. Jeho ilustrace byly blízké stylu animovaného filmu. Sekora byl zakladatelem prvních českých ragbyových klubů, sportovní trenér, rozhodčí, popularizátor sportu a přírody. Narodil se v Králově Poli u Brna (dnes část Brna). Otec Ondřej Sekora, odborný učitel, zemřel, když budoucímu spisovateli bylo sedm let. Ondřej byl třetí ze šesti sourozenců. Studoval na obecné škole v Králově Poli a na gymnáziích nejprve v Brně, po přestěhování roku 1913 ve Vyškově. Sbíral motýly a brouky, sportoval, hodně četl a rád kreslil. Koncem 1. světové války byl odveden jako jednoroční dobrovolník do armády do Vídně. Maturoval proto až po válce (1919). Studoval práva v Brně, studia po nepovedené státnici zanechal. V roce 1923 se oženil s Markétou Kalabusovou, manželství po roce skončilo rozvodem. V roce 1930 se oženil podruhé s Ludmilou Roubíčkovou a v roce 1931 měli syna Ondřeje. Za gymnaziálních let ho výtvarně vedl Vladimír Šindler. V letech 1929-1931 soukromě studoval jako hospitant všeobecné školy pro kreslení a malbu u profesora Arnošta Hofbauera na Vysoké škole uměleckoprůmyslové v Praze. Výtvarnými vzory mu byli Mikoláš Aleš, Wilhelm Busch, Pieter Brueghel (16. století) a Henri Rousseau. Od roku 1921 pracoval jako sportovní referent a kreslíř v brněnských Lidových novinách (přijal ho šéfredaktor Arnošt Heinrich). V letech 1923 a 1927 (nebo 1928) byl redakcí vyslán do Paříže. V roce 1927 (nebo 1928) se i s redakcí přestěhoval do Prahy, v letech 1927-1941 redigoval Dětský koutek.

Question: Kdy zemřel Ondřej Sekora?

Answer: 4. července 1967


František I

Context: I. Alžběta Vilemína Württemberská II. Marie Tereza Neapolsko-Sicilská III. Marie Ludovika Modenská IV. Karolína Augusta Bavorská Potomci Marie LuisaFerdinandMarie LeopoldaMarie KlementinaKarolína FerdinandaFrantišek KarelMarie Anna Dynastie Habsbursko-Lotrinská Otec Leopold II. Matka Marie Ludovika Španělská Podpis Některá data mohou pocházet z datové položky. František I. (12. února 1768 Florencie – 2. března 1835 Vídeň) byl v letech 1792–1835 král uherský a český a markrabě moravský, v letech 1804–1835 císař rakouský a jako František II. v letech 1792–1806 poslední císař Svaté říše římské národa německého.[1][2] Celá jeho vláda byla poznamenána dvěma muži – Klemensem Václavem Lotharem Metternichem a Napoleonem Bonapartem. Mládí Narodil se 12. února 1768 jako prvorozený syn toskánského velkovévody Leopolda a jeho manželky Marie Ludoviky Španělské. Nikdo tenkrát nemohl tušit, že se František jednou stane posledním císařem Svaté říše římské a zároveň prvním císařem rakouským. Mládí prožil na dvoře svého otce spolu s mnoha svými sourozenci. V roce 1780 zemřela jeho babička, česká a uherská královna Marie Terezie, a jejím následníkem se stal nejstarší syn Josef II. Tento pokrokový vládce však zůstal i po dvou manželstvích bezdětný. Svého synovce Františka si oblíbil a začal s ním počítat jako se svým následníkem. Našel mu také vhodnou manželku. Dne 6. ledna 1788 se jí ve Vídni stala Alžběta Vilemína Württemberská (1767–1790). Druhé manželství Alžběta však zemřela již dva roky po svatbě, 18. února roku 1790, den po porodu prvorozené dcery, a dva dny nato, 20. února, zemřel také císař Josef II., potěchou jehož posledních dní Alžběta byla. Po strýcově smrti řídil František státní záležitosti do té doby, než z Florencie přijel jeho otec, který byl po svém bratrovi právoplatným následníkem trůnu.

Question: Kdo byl prvním rakouským císařem?

Answer: František II.


Společenstvo Prstenu

Context: Aragorn nabídne hobitům pomoc s cestou do Roklinky. Tam skutečně dorazí, i když jsou cestou na vrchu Větrově téměř polapeni Prstenovými přízraky; Frodo je těžce zraněn (v Roklince je opět uzdraven, ne však zcela). V Roklince uspořádá pán Elrond poradu, jíž se zúčastní elfové, lidé, trpaslíci, Frodo se svými hobitími přáteli a čaroděj Gandalf. Elrond přítomným vypoví příběh Prstenu a v následné debatě, jak s ním naložit, je rozhodnuto, že jediný způsob, jak zamezit, aby se kdy opět dostal do Sauronovy moci, je zničit ho na místě, kde byl vyroben, tedy v srdci Sauronovy říše Mordoru v Puklinách osudu, průrvě ohnivé hory Orodruiny, (Hory osudu). Protože se nikdo nechce dobrovolně do tak nebezpečného místa vydat, nabídne se nakonec Frodo. Jeho nabídka je přijata a jsou mu ustanoveni společníci mající mu pomáhat na cestě: všichni jeho hobití přátelé, Aragorn, Gandalf, elf Legolas, trpaslík Gimli a Boromir, syn vládnoucího správce Gondoru. Družinu (Společenstvo Prstenu) zavede cesta do starobylé, nyní opuštěné podzemní trpasličí říše Morie, kde probudí démona z dávných časů, balroga (původ tohoto démona je vysvětlen v Silmarillionu).

Question: Jaký je název prvního svazku Pán Prstenů?

Answer: Společenstvo Prstenu


HistoryLink

Context: HistoryLink HistoryLink je internetová encyklopedie zaměřená na historii amerického státu Washington. K únoru 2016 měla více než sedm tisíc článků a v průměru ji navštívilo pět tisíc lidí denně.[1] Historie S původní myšlenkou založení encyklopedie, která by doplnila třísvazkovou publikaci History of King County, Washington od Clarence Bagleye z roku 1929, přišli historici Walt Crowley a Paul Dorpat. Oba si novou encyklopedii představovali jako tištěnou publikaci, Crowleyova manželka ale navrhla, aby byla kvůli lepší dostupnosti a možnosti dalšího rozšíření zpřístupněna online.[2] Z toho důvodu Crowley 10. listopadu 1997 založil History Ink, neziskovou společnost, která HistoryLink dosud zastřešuje.[3] Samotné webové stránky encyklopedie byly za účelem demonstrace spuštěny 1. května 1998, oficiálně pak 17. ledna 1999. Jejich počáteční financovaní zajišťovaly peněžní dary. V roce 2003 byl okruh článků rozšířen o historii celého státu, oproti prvotnímu zaměření na město Seattle a okres King.[4] Odkazy Reference ↑ About HistoryLink.org [online]. HistoryLink. Dostupné online. (anglicky) ↑ MACINTOSH, Heather. HistoryLink.org — A Slideshow History of the First Years [online]. HistoryLink, 2005-01-15. Dostupné online. (anglicky) ↑ LONG, Priscilla. Crowley, Walt (1947-2007) [online]. HistoryLink, 2005-01-20. Dostupné online. (anglicky) ↑ STEIN, Alan. HistoryLink.org is launched on January 17, 1999. [online]. HistoryLink, 2012-07-05. Dostupné online. (anglicky) Externí odkazy historylink.org – webové stránky encyklopedie What is HistoryLink? – propagační video mw-parser-output div/**/#portallinks a{font-weight:bold}Portály: Washington

Question: Jakou formou si Walt Crowley a Paul Dorpat přestavovali, že bude HistoryLink vydán?

Answer: tištěnou publikaci


William Styron

Context: William Clark Styron, Jr. [stajrn] (11. června 1925 Newport News, Virginie – 1. listopadu 2006 Martha's Vineyard, Massachusetts) byl americký prozaik, představitel tzv. jižanské prózy. Proslul především románem Sophiina volba. Ve druhé světové válce vstoupil do americké armády, kde se zúčastnil bojů v Tichomoří. Po válce vystudoval Dukeovu universitu. Poté krátce působil pro několik nakladatelství jako nakladatelský redaktor. Tato činnost ho neuspokojovala, proto se začal věnovat vlastní tvorbě. Za svou knihu Doznání Nata Turnera obdržel v roce 1968 Pulitzerovu cenu. Narodil se roku 1925 v Newport News ve Virginii jako syn námořního inženýra, svérázného zásadového Jižana, v podmanivé atmosféře kouzelného Jihu, v němž však mladý Styron vycítil i ovzduší, jež ironicky označuje jako arktický kraj "Byrdland", "absolutní srdce zmrtvělé kultury", světa, kde duch ante bellum, to je doby před vítězstvím Unie nad Konfederací, byl stále ještě realitou. V roce 1942 vstoupil na presbyteriánskou Davidson College a odtud o rok později na Dukeovu univerzitu; tam vzhledem k válečnému stavu zároveň prodělával výcvik u jednotky námořní pěchoty. I když byl vyslán do války, příme akce se díky svému mladistvému věku nezúčastnil. Po válce se na Dukeovu univerzitu vrátil a absolvoval v roce 1947. V roce 1947 odjel do New Yorku, kde pracoval po tři roky na své prvotině Ulehni v temnotách. Navštěvoval tu také seminář tvůrčího psaní a tedy vznikly jeho první pokusy o povídkovou tvorbu. Budoucí velká témata signalizují krátké prózy Dlouhá temná cesta a Chvíle v Terstu. Úspěch prvního díla Ulehni v temnotách mu umožnil, aby se po relativně krátkém redaktorském působení v nakladatelství McGraw-Hill a v redakci slavné The Paris Review věnoval cele a výhradně dráze spisovatelské. Poválečný pobyt v armádě Styrona vyprovokoval k napsání jednoho z nejpůsobivějších děl trpce ironizujících nevykořenitelný militarismus, útlé novelky Dlouhý pochod. K problému amerického zla a případu jeho individuální anarchické likvidace se vrací románem Zapal tento dům. Jeho čtvrtý román Doznání Nata Turnera vzbudil bouři nevole, a to i v řadách černošského obyvatelstva (román pojednává o osudu vzdělaného čenocha a vůdce černošské vzpoury z roku 1831), zřejmě pro nepochopení autorova záměru: Styron nezamýšlel pouze ilustrovat dějiny a kopírovat historickou osobnost, ale sestoupením do hrdinovy mysli se chtěl dobrat pravdy o zasutých i otevřeně planoucích alergiích ve vztahu černých a bílých, detailně evokovat myšlenkové pochody a zjitřené cítění v mysli a srdci černošského rebela. Styron je také autorem jediného dramatu Na triplárně. Drama připomíná zpodobením bludného kruhu vojenského světa novelku Dlouhý pochod.

Question: Kdy zemřel William Styron?

Answer: 1. listopadu 2006


Jiří Rusnok

Context: Jiří Rusnok (* 16. října 1960 Ostrava) je ekonom a politik, od června 2013 do ledna 2014 předseda tzv. úřednické vlády České republiky. Poté člen bankovní rady České národní banky, od července 2016 její guvernér. Rusnok byl od dubna 2001 posledním ze tří ministrů financí sociálně demokratické vlády Miloše Zemana, v následující koaliční vládě Vladimíra Špidly byl do března 2003 ministrem průmyslu a obchodu. Po konfliktu se Špidlou a odchodu z politiky pracoval v ING Penzijním fondu a různých oborových sdruženích. V úterý 25. června 2013 jej prezident Zeman jmenoval premiérem a pověřil sestavením "vlády odborníků". Vláda Jiřího Rusnoka složila slib do rukou prezidenta 10. července a 7. srpna nezískala důvěru Poslanecké sněmovny v poměru 93:100 hlasů; zůstala však ve funkci rekordní dobu až do jmenování vlády Bohuslava Sobotky 29. ledna 2014. == Biografie == Vystudoval Gymnázium v Českém Těšíně, roku 1984 absolvoval Národohospodářskou fakultu VŠE v Praze, pak nastoupil do Státní plánovací komise jako referent v odboru dlouhodobých výhledů, později pracoval na Federálním ministerstvu pro strategické plánování jako vedoucí oddělení sociální strategie. Před rokem 1989 byl kandidátem členství v KSČ. V letech 1992–1998 byl poradcem a vedoucím sociálně-ekonomického oddělení Českomoravské konfederace odborových svazů. V lednu 1998 vstoupil do ČSSD. V srpnu 1998 byl jmenován náměstkem ministra práce a sociálních věcí Vladimíra Špidly ve vládě Miloše Zemana. V komunálních volbách v říjnu 1998 za ČSSD neúspěšně kandidoval do zastupitelstva městské části Praha 18; jako profesi měl uvedenou "ekonom".Poté, co druhý z ministrů financí Zemanovy vlády Pavel Mertlík kvůli sporům s premiérem a zbytkem vlády odstoupil, byl Rusnok 13. dubna 2001 jmenován na jeho místo.

Question: Byl Jiří Rusnok ministr financí?

Answer: Rusnok byl od dubna 2001 posledním ze tří ministrů financí sociálně demokratické vlády Miloše Zemana, v následující koaliční vládě Vladimíra Špidly byl do března 2003 ministrem průmyslu a obchodu.


Auckland

Context: Nachází se na Severním ostrově mezi Manakau Harbour a zálivem Hauraki. Město samotné se rozkládá na mnoha z vyhaslých sopek, které zřetelně vyčnívají z reliéfu země. Známé také pod jménem Město Plachet podle přístavů, kde v létě kotví nespočet plachetnic a jachet patřící místním obyvatelům. Nejvyšší budovou je Sky Tower. Poblíž města se nachází největší a nejrušnější letiště na Novém Zélandu. Auckland byl slavnostně založen britskými kolonizátory 18. září 1840 na půdě získané od domorodého kmene. Jméno Auckland bylo zvoleno na počest George Edena, prvního hraběte z Aucklandu (1784-1849). Auckland od roku 1841 oficiálně fungoval jako hlavní město Nového Zélandu, a to až do roku 1865, kdy tento status převzal díky své poloze a strategickému přístavu Wellington. 10. července 1985 byla v aucklandském přístavu potopena vlajková loď organizace Greenpeace Rainbow Warrior. Teroristický útok, který vyvolal celosvětový skandál, spáchali za pomoci výbušnin agenti francouzské tajné služby, aby znemožnili plánované protesty proti francouzským zkouškám jaderných zbraní. Na potopené lodi zahynul člen posádky, fotograf Fernando Pereira. Rainbow Warrior byl vyzdvižen, ale jeho oprava se ukázala jako nerentabilní - proto byl znovu potopen 2. prosince 1987 v zátoce Matauri, kde se stal umělým základem pro útes a "rybí svatostánek". Los Angeles, USA

Question: Do jakého roku fungoval Auckland jako hlavní město Nového Zélandu?

Answer: 1865


Rentgenová observatoř Chandra

Context: Rentgenová observatoř Chandra je rentgenový dalekohled, který pracuje na oběžné dráze Země. Je pojmenován podle přezdívky indického astrofyzika Subrahmanyana Chandrasekhara. Observatoř vynesl na oběžnou dráhu raketoplán Columbia v roce 1999 během mise STS-93. Chandru postavila firma TRW Space & Electronics Group z Redondo Beach v USA. Provozovatelem observatoře je středisko NASA Marshall Space Flight Center (MSFC) v americkém Huntsville. Chandra patří mezi největší projekty NASA. Celkové náklady na její vývoj se vyšplhaly na 1,5 mld. USD. Spolu s Hubbleovým vesmírným dalekohledem, Spitzerovým vesmírným dalekohledem a Comptonovou gama observatoří patří do projektu tzv. Velkých kosmických observatoří. Se svými rozměry 13,8 x 19,5 m a hmotností 4 800 kg jde o největší náklad, jaký kdy raketoplán Columbia vynesl na oběžnou dráhu. Úlohou observatoře je vytvářet podrobné snímky a spektra kosmických rentgenových zdrojů s vysokou úhlovou i spektrální rozlišovací schopností. V seznamu objektů, které pozoruje, jsou rentgenové dvojhvězdy, supernovy, pulzary, aktivní galaxie, mezigalaktická hmota a kvazary. Pozorování vesmíru v rentgenové oblasti spektra je jinak velmi složité. Zemská atmosféra ho nepropouští, díky čemuž je možný život na Zemi. Chandra pracuje v "měkkém" rentgenovém záření od 1 keV do 10 keV. Chandra je tříose stabilizovaná družice válcovitého tvaru s celkovou délkou 14 metrů. Přístrojový úsek s celkovou délkou 11,8 m má tvar nízkého osmibokého hranolu. Je vybavená párem slunečních panelů s rozpětím 19,51 m. Panely dodávají 2,35 kW elektrické energie a dobíjí tři akumulátorové baterie s kapacitou 3×40 Ah. Observatoř je také vybavena systémem orientačních raket. Rentgenový dalekohled o průměru 1,2 m s ohniskovou vzdáleností 10,05 m je tvořený 4 soubory parabolických zrcadel a 4 soubory hyperbolických zrcadel s délkou 0,85 m, zorným polem o průměru 1,0° a s rozlišením 0,5". Zrcadla jsou sestavená okolo společné optické osy. Jejich povrch je pokrytý iridiem s vysokým stupněm odrazu. Dopadající rentgenové záření se nejprve odrazí od vnitřních ploch parabol, poté od vnitřních ploch hyperbol a pak dopadá na kameru s vysokým rozlišením. K zrcadlům jsou připojené tyto přístroje: ACIS (Advanced CCD Imaging Spectrometer) – zobrazující spektrometr pro rozsah energií 0.2-10 keV HRC (High Resolution Camera) – kamera s vysokým rozlišením pro zorné pole 31' × 31', rozlišení 0,5", časové rozlišení 16 ms. Hlavní částí kamery je mikrokanálová destička (MCP).

Question: Stál vývoj teleskopu Chandra měňe než 1 miliardu USD?

Answer: Chandra patří mezi největší projekty NASA.


Mrtvola

Context: Mrtvola je tělo zemřelého organismu. Mrtvola zvířete se označuje jako zdechlina nebo mršina. Odborně se lidská i zvířecí mrtvola označuje jako kadáver (zastarale kadaver nebo kadávr). Mrtvá těla je také možno pitvat (obdukce, sekce). Věda tímto se zabývající se nazývá patologie. V současnosti se pitvání, tj. vnitřní zkoumání chirurgicky otevřeného těla, používá např. v kriminalistice nebo ve zdravotnictví pro určování příčiny úmrtí, rovněž je obvyklé u nově objeveného živočišného druhu při zkoumání jeho anatomie. Pitvu lze provádět pouze na těle, které je prokazatelně mrtvé. Opačný případ se nazývá vivisekce. Obvyklou vlastností mrtvoly je, že se začne časem rozkládat. Stupeň rozkladu závisí především na stáří mrtvého těla. Prakticky mu nelze zabránit, ale je možné jej velmi podstatně zpomalit, například konzervací v ledu či mumifikací. Rozklad lidského těla, dekompozici, studují forenzní antropologové a entomologové ve Spojených státech na takzvaných farmách mrtvol. Jednotlivé hřbitovy udávají tzv. tlecí dobu, po kterou nesmí být hrob otevřen, s výjimkou dalšího pohřbu nebo exhumace. Podrobnější informace naleznete v článku Zombie. Skutečná mrtvola nejeví žádné známky života, tj. nedýchá, nepohybuje se a tak dále. V africké mytologii se však prvně objevila myšlenka ovládaného a bezduchého těla, tzv. zombi. Tento pojem byl později přejat jako výraz pro "oživlou mrtvolu".[zdroj? ]

Question: Jak se nazývá věda zabývající se pitváním?

Answer: patologie


Woody Allen

Context: Woody Allen vlastním jménem Allen Stewart Konigsberg (* 1. prosince 1935 New York) je americký filmový režisér, scenárista, spisovatel, dramatik, amatérský klarinetista, herec a komik, čtyřnásobný držitel Oscara, který v uměleckém světě působí více než 50 let. Jedná se o jednoho z mála amerických filmařů, kteří se dokázali prosadit především jako tvůrci autorských filmů. K tomu, aby se tak stalo, potřeboval široké spektrum různých zájmů a mnoho talentu. Je nejen režisérem, ale i hercem, spisovatelem a v neposlední řade i jazzmanem a hráčem na klarinet. I přesto, že na Newyorské univerzitě skončil už v prvním semestru, byl hned na to zaměstnán v NBC jako scenárista. Přitom se snažil prosadit jako tvůrce vtipných gagů pro komiky a pro různá vystoupení v nočních podnicích. V roce 1956 se ve dvaceti letech oženil s Harlene Rosenovou, studentkou filozofie, se kterou se roku 1962 rozvedl. V roce 1966 se zapletl s herečkou z vlastního filmu Banáni Louise Lasserovou, se kterou se o tři roky později rozvedl. Potřetí se oženil roku 1997 s adoptivní dcerou své tehdejší partnerky Mii Farrowové Soon-Yi, se kterou později adoptovali dvě děti. V programu "The Comediańs Comedian" vysílaném v roce 2005 britskou televizí byl zařazen do první padesátky nejlepších komiků a bavičů všech dob, skončil na třetím místě a i to svědčí o jeho velké oblíbenosti u diváků. Narodil se a vyrostl v New Yorku. Matka Nettie Cherrie pracovala jako účetní v rodinném lahůdkářství a otec Martin Konigsberg pracoval jako rytec drahokamů a číšník. Rodina byla židovského původu. Jeho prarodiče byli imigranti mluvící jazykem jidiš a německy. Má sestru Letty (narozena 1943), která vyrostla v Midwoodu v Brooklynu. Oba rodiče se narodili a vyrostli na Lower East Side v Manhattanu. Jeho dětství nebylo nikterak šťastné. Rodiče spolu nevycházeli dobře a obzvláště s přísnou temperamentní matkou měl vyhrocený vztah. V dětství mluvil jazykem jidiš. Poté, co navštěvoval osm let židovskou školu, odešel na Public School 99 a na Midwood High School. Kvůli svým zrzavým vlasům dostal přezdívku "Zrzek". Na studenty udělal dojem se svým neobyčejným talentem v kouzelných a karetních tricích. Třebaže se ve svých filmech často stylizuje jako nešika a společensky neoblíbený tvor, ve skutečnosti byl oblíbený student i obratný hráč basketbalu a baseballu.

Question: Kde se narodil Woody Allen?

Answer: New York


Kanadská vlajka

Context: Vlajka Kanady (označovaná jako "vlajka javorového listu") je červená vlajka o poměru výšky a délky 1:2, která má uprostřed svislý bílý pruh s jedním stylizovaným jedenácticípým javorovým listem uprostřed. Současná podoba kanadské národní vlajky byla přijata kanadským parlamentem dne 22. října 1964 a uzákoněna královnou Alžbětou II. dne 15. února 1965.Barvy vlajky jsou červená a bílá, které jsou národními barvami Kanady od roku 1921, kdy jimi byly prohlášeny králem Jiřím V. na doporučení kanadské vlády. Barvy jsou definovány kanadskou vládou.Ačkoliv javorový list nebyl do vyhlášení podoby kanadské vlajky v roce 1965 oficiálním znakem Kanady, je historickým symbolem Kanady a byl užíván již v roce 1860 jako dekorace při kanadské návštěvě prince z Walesu (v té době Eduard VII.). Co se týče jedenácti cípů javorového listu, není jim přikládán žádný specifický význam. Dva postranní pruhy symbolizují oceány, jež Kanadu omývají - tedy oceán Atlantský a oceán Tichý. == Galerie == == Vlajky kanadských států a teritorií == Kanada je federativní stát, který se skládá z 10 provincií a 3 spolkových teritorií. Provincie mají vysoký stupeň autonomie, teritoria poněkud menší. Všechny části mají své vlajky. == Odkazy == === Reference === === Související články === Státní znak Kanady Kanadská hymna Dějiny Kanady === Externí odkazy === Obrázky, zvuky či videa k tématu Kanadská vlajka ve Wikimedia Commons Department of Canadian Heritage, The National Flag of Canada

Question: Jakou barvu má prostřední pruh kanadské vlajky?

Answer: bílý


Makoto Šinkai

Context: Makoto Šinkai (新 誠, Šinkai Makoto), vlastním jménem Makoto Niicu (新 誠, Niicu Makoto, * 9. února 1973) je japonským animátorem, režisérem a předním dabérem žánru anime, se kterými se seznámil na střední škole. Mimoto také kreslí mangu a píše knihy. Narodil se v prefektuře Nagano v Japonsku, vystudoval na univerzitě japonskou literaturu. Šinkai byl v několika recenzích nazván "Novým Mijazakim", přestože s tímto srovnáním sám nesouhlasí a cítí se přeceňován. Jiné světy (遠, Tói sekai), 1997 Ona a její kočka (彼, Kanodžo to kanodžo no neko), 1999 Hlasy ze vzdálené hvězdy (ほ, Hoši no koe), 2002. Egao (み「笑」, Minna no uta "Egao"), 2003 Za mraky země zaslíbená (雲、約, Kumo no mukó, jakusoku no bašo),. 2004 5 centimetrů za sekundu (秒5セ, Bjósoku go senčimétoru), 2007 Kočičí shromáždění (猫, Neko no šúkai), 2007 Děti, které následují hvězdy (星, Hoši o ou kodomo), 2011 Zahrada slov (言, Kotonoha no niwa), 2013 Tvoje jméno (君, Kimi no na wa), očekávané vydání 2016

Question: Kde se narodil Makoto Šinkai?

Answer: prefektuře Nagano v Japonsku


Globální družicový polohový systém

Context: Globální družicový polohový systém Globální družicový polohový systém (GNSS z anglického Global Navigation Satellite System) je služba umožňující za pomoci družic autonomní prostorové určování polohy s celosvětovým pokrytím. Uživatelé této služby používají malé elektronické rádiové přijímače, které na základě odeslaných signálů z družic umožňují vypočítat jejich polohu s přesností na desítky až jednotky metrů. Přesnost ve speciálních nebo vědeckých aplikacích může být až několik centimetrů až milimetrů. V roce 2018 je plně funkční globální systém pouze americký Global Positioning System (GPS) a ruský GLONASS (Ѓл н́н с́т с́м). Z velké části je funkční evropský Galileo a čínský BeiDou-3, s jejich uvedením do plné operační schopnosti se počítá v roce 2020. Mimo globální družicové polohové systémy existují i regionální autonomní družicové polohové systémy jako je existující čínský Beidou 1 a 2, japonský Quasi-Zenith Satellite System a vyvíjený indický IRNSS. Přehled globálních družicových polohových systémů název výchozí princip měření stát vypouštění družic globální zprovoznění počet družic na polární dráze+záloha inklinace počet polárních drah výška orbitu [km] doba oběhu [hh:mm] spuštěníplná funkčnostplánovanýve službě Transitdoppler.USA1959–19883+3 0 ref 67°31 100 LEO01:46 Parus (Cyklon, Zaliv, Cikada-M)doppler.SSSR1974–20106 6 ref83°6730-960 LEO01:45 Cikadadoppler.SSSR1974–1995 ? 0 ref83°4965 LEO01:45 Navstar GPSkódovéUSA19781993199424+3 31 ref55°620 200 MEO11:58 GlonasskódovéRusko19821995201124 23 ref65°319 100 MEO11:15 Dorisdoppler.Francie1990- 5 ref35-66-99°-560-825-1 340 LEO01:41 GalileokódovéEU20062016202027+3 18ref56°323 200 MEO14:05 BeiDou-3 (Compass, Pej-tou[1]) kódovéČína2007202035 3355°331 500 MEO 38 300 IGSO12:50 (Poslední změna: 4. února 2019 Princip funkce Geometrické znázornění hledání polohy pomocí těžiště[zdroj? ] v průniku tří kružnic. Zjednodušeně lze družicové polohové systémy popsat jako družicový rádiový dálkoměrný systém: Dálkoměrný systém dovolí určit naši vlastní polohu na mapě. Základem je naše vzdálenost od dvou známých bodů na mapě, a současně i viděných v krajině.

Question: Jaká je zkratka globálního družicového polohového systému?

Answer: GNSS


Odra

Context: Odra (německy Oder; slezsky Uodra; polsky Odra; dolnolužickosrbsky Wodra; latinsky ve starověku Viadua, Viadrus, latinsky ve středověku Odera, Oddera) je řeka ve Střední Evropě. Pramení v Česku a teče přes západní Polsko, dále vytváří severní 187 km dlouhou hranici mezi Polskem a Německem. Do 19. století se platilo, že řeka se ve třech ramenech (Dziwna, Svina a Peene) vlévá do Baltského moře ve Štětínské deltě severně od polského Štětína. S nástupem moderní vědy a univerzální klasifikace se Štětínský záliv už nepovažuje za součást řeky Odry nýbrž za součást Baltského moře a Dziwna, Svina a Peene jsou klasifikovány jako mořské průlivy. Současně za ústí řeky Odry se považuje místo kde se Odra vlévá do nejjižnější části Štětínského zálivu, tzv. Odřanské roztoky (Roztoka Odrzańska) u města Police. Je 854 km dlouhá řeka, z toho 112 km v Česku, 742 km v Polsku (včetně 187 km jako hraniční řeka mezi Německem a Polskem) a je druhou nejdelší řekou v Polsku. Odvádí vodu ze 118 861 km2, z toho 106 056 v Polsku (89 %), 7217 v Česku (6 %) a 5587 v Německu (5 %). Pramení pod Fidlovým kopcem v Oderských vrších na Moravě (Olomoucký kraj), v Česku protéká českou částí Slezska (Moravskoslezský kraj); v Polsku Slezským vojvodstvím, Opolským vojvodstvím, Dolnoslezským vojvodstvím, Lubušským vojvodstvím a Západopomořanským vojvodstvím; a v Německu Braniborskem a Meklenburskem-Předním Pomořanskem. Poté, co opustí hory, protéká převážně v široké terasovité dolině, která se rozšiřuje z 2 až 3 km na 10 až 20 km. Tato dolina vznikla díky odtoku vody z ledovců po poslední době ledové. Pod ústím Lužické Nisy dosahuje šířky 200 m. Je mohutným tokem, jehož břehy jsou chráněny protipovodňovými valy. Ve vzdálenosti 84 km od ústí se dělí na dvě ramena. Největší větve ústí do Štětínské delty. Do 19. století se platilo, že, Štětínská delta je ohraničena na severu ostrovy Usedom (západně) a Wolin (východně). Mezi těmito dvěma ostrovy je pouze úzký kanál (Svina), který ústí do Pomořanského zálivu, který je částí Baltského moře. S nástupem moderní vědy a univerzální klasifikace se Štětínský záliv už nepovažuje za součást řeky Odry nýbrž za součást Baltského moře a Dziwna, Svina a Peene jsou klasifikovány jako mořské průlivy. Současně za ústí řeky Odry se považuje místo kde se Odra vlévá do nejjižnější části Štětínského zálivu, tzv. Odřanské roztoky (Roztoka Odrzańska) u města Police.

Question: Do jakého moře se vlévá Odra?

Answer: do Baltského


Počasí

Context: Počasí je okamžitý stav v ovzduší na určitém místě. Je dáno stavem všech atmosférických jevů pozorovaných na určitém místě a v určitém krátkém časovém úseku nebo okamžiku. Tento stav se popisuje souborem hodnot meteorologických prvků, které byly naměřeny meteorologickými přístroji nebo zjištěny pozorovatelem (např. teplota vzduchu, stav oblačnosti, rychlost a směr větru, déšť, sněžení apod.) Změny počasí jsou způsobeny především zemskou rotací. Ohromné masy vzduchu a vody vlivem zemské rotace mají na severní polokouli tendenci pohybovat se ve směru hodinových ručiček. Na jižní polokouli se tyto masy pohybují opačným směrem. Počasí je jedním jedinečným stavem atmosféry. Počasí je obvykle chápáno jako stav troposféry, protože ta je člověku nejblíže a bezprostředně ho obklopuje. Obecný typ počasí v oblasti se nazývá podnebí nebo klima. Počasí se může měnit velmi rychle, změna klimatu je obvykle velmi pozvolná. Kromě počasí se také používá, respektive používalo, termínu "povětří" či "povětrnost". Oba termíny jsou však zastaralé a mohou mít také jiný význam. Velká pozornost je věnována předpovědi počasí, protože počasí ovlivňuje všechny lidské činnosti.

Question: Především čím jsou způsobeny změny počasí?

Answer: zemskou rotací


Slavnosti sněženek

Context: Slavnosti sněženek je český barevný film natočený v roce 1983 režisérem Jiřím Menzelem podle stejnojmenné knihy Bohumila Hrabala, který ve filmu i sám hraje malou epizodní roli. Film vypráví o svérázných obyvatelích rekreační osady a blízké vesnice, o jejich zálibách a vzájemných vztazích. Děj filmu se odehrává v polabské osadě Kersko nedaleko od Sadské. Rudolf Hrušínský ..... Jarin Franc Blažena Holišová ..... paní Francová Blanka Lormanová ..... mladá Francová Jaromír Hanzlík ..... Leli Johanna Tesařová ..... družka Leliho Jiří Schmitzer ..... hostinský Láďa Novák Marie Spurná ..... paní Nováková Libuše Šafránková ..... učitelka Zdeněk Svěrák ..... řidič trabanta Zdena Hadrbolcová ..... vedoucí prodejny Jednoty Pavel Vondruška ..... Holý Petr Brukner ..... traktorista Janeček Ferdinand Havlík ..... akademický malíř Junek Slavnosti sněženek na Kinoboxu.cz Slavnosti sněženek v Česko-Slovenské filmové databázi

Question: Kdy byl natočen film Slavnosti sněženek?

Answer: 1983


Berlín

Context: Berlín (německy Berlin) je hlavní město a zároveň i spolková země Spolkové republiky Německo. Hlavním městem Německa se stal roku 1991 a od sjednocení Německa (a tím i obou částí města)Berlín patří k největším městům v Evropě a je druhým největším městem Evropské unie. Berlín leží na severovýchodě Německa, zhruba 70 km západně od hranic s Polskem, je obklopen spolkovou zemí Braniborsko (Brandenburg). Městem protéká řeka Spréva (Spree), vodní plochy (především jezera) tvoří 6,6 % celkové plochy; mimo mnoha parků a obdobných zelených ploch se na území města nachází i lesní porosty (17,9 % celkové plochy). Průměrná výška nad mořem: 34 m n. m. Nejvyšší bod: Teufelsberg, 115 m n. m. (jedná se o umělý násyp, vzniklý ze zbytků stavebního materiálu vybombardovaných domů). Vzdálenost Berlín-Praha činí kolem 350 km. Cesta vlakem trvá necelých pět hodin, cesta letadlem kolem 40 minut. Související informace naleznete také v článcích Dějiny Berlína a Rozdělení Berlína. První historicky doložené zmínění Berlína pochází z roku 1244. Roku 1451 se Berlín stává vládním městem braniborských markrabích a kurfiřtů, 1701 pak hlavním městem Pruského království, 1871 hlavním městem nově založené Německé říše.

Question: Kdy se stal Berlín hlavním městem Německa?

Answer: 1991


ZFS

Context: ZFS obsahuje funkce pro ověřování integrity dat, podporu pro uchovávání velkých objemů dat, integraci konceptů souborového systému a správy svazků, zaznamenávání a ukládání aktuálního stavu systému (jako bod obnovy u Windows), ověřování integrity dat a jejich opravy za chodu, RAID-Z a přirozená podpora NFSv4 ACLs. ZFS je implementováno jako open-source software, licencováno pod Common Development and Distribution License (CDDL). ZFS byl do 20. září 2011 registrovanou obchodní značkou firmy Oracle. ZFS byl navržen a implementován týmem společnosti Sun, který vedl Jeff Bonwick. ZFS bylo oznámeno 14. září 2004. Zdrojový kód ZFS byl integrován do hlavního vývojového kmene Solaris 31. října 2005 a uvolněn jako součást OpenSolarisu (build 27) dne 16. listopadu 2005. Sun oznámil ZFS do aktualizace na verzi 6/06 pro Solaris 10 v červnu 2006, jeden rok po vzniku komunity Open Solaris. Celé jméno zní Zettabyte File System. ZFS umí uložit až 256 kvadrilionů Zettabytů (1 ZB = 270 bytů). Významné verze ZFS: 10 – podporováno Solaris 10 U7 14 – podporováno OpenSolaris 2009.06, FreeBSD 8.1 15 – podporováno Solaris 10 10/09 (U8), FreeBSD 8.2 17 – Triple Parity RAID-Z 19 –. podporováno Solaris 10 09/10 21 – Deduplikace 22 – Solaris 10 9/10 (U9) 28 – FreeBSD 9.0, OpenIndiana/Illumos, ZFSOnLinux, ZFS-FUSE 29 – Solaris 10 8/11 (U10) 30 – podpora šifrování – není kompatibilní s otevřenými implementacemi, pouze v uzavřeném zdroji pro licencovaný Solaris 11 Express release. Jedna z hlavních vlastností, která odlišuje ZFS od ostatních souborových systémů je jeho vytvoření od základu se zaměřením na integritu dat. Tedy ochraňuje uživatelská data na disku před jejich nenápadným poškozením, způsobeným například kosmickou radiací, chybami v ovladači disku, falešnými zápisy, atd. Integrita dat je vysokou prioritou v ZFS protože nedávné výzkumy ukazují, že žádný ze souborových systémů rozšířených v současnosti, jako jsou Ext, XFS, JFS, ReiserFS nebo NTFS, ale ani hardwarový RAID, neposkytují dostatečnou ochranu proti takovýmto problémům.

Question: Pro který operační systém byl vyvinut systém ZFS (Zettabyte File System)?

Answer: Solaris


Československá lidová armáda

Context: Československá lidová armáda Tento článek není dostatečně ozdrojován a může tedy obsahovat informace, které je třeba ověřit.Jste-li s popisovaným předmětem seznámeni, pomozte doložit uvedená tvrzení doplněním referencí na věrohodné zdroje. Československá lidová armáda Bojový prapor ČSLA (1960-1990) Bojový prapor ČSLA (1960-1990) Země Československá socialistická republika Vznik 1954 (Přejmenování z Československé armády) Zánik 1990 (transformace zpět na Československou armádu) Funkce armáda Velikost 200 000 (1989) Motto ZA VLAST – ZA SOCIALISMUS Podřízené jednotky Československé letectvoČeskoslovenské válečné loďstvo Prezident Ludvík Svoboda a ministr obrany Martin Dzúr během inspekce Bratislavské posádky ČSLA v roce 1969 Vojenská přehlídka v Praze na Letenské pláni na výročí konce II. světové války 9. května 1985 Brigadýrka k uniformě vzor 62 pro důstojníky Muž v polním stejnokroji ČSLA na Tankovém dni ve VTM Lešany Československý polní telefon TP 25 Skupina odvedených branců v lesích okolo Bzence (cca 1986) Československá lidová armáda (zkratka ČSLA; též slovensky Československá ľudová armáda, zkratka ČSĽA) byly armádní síly Komunistické strany Československa (KSČ) a Československé socialistické republiky od roku 1954 do roku 1990. Od roku 1955 to byla členská síla Varšavské smlouvy. Dne 14. března 1990 bylo jméno armády změněno na "Československá armáda", přičemž z názvu bylo odstraněno adjektivum „Lidové“.

Question: Jaká byla zkratka Československé lidové armády?

Answer: ČSLA


Sníh

Context: Při neočekávané potřebě přečkat noc v přírodě lze vybudovat sněhový záhrab, který může výrazně omezit tepelné ztráty. === Akustické === Sníh je dobře zvukově izolační materiál. Deseticentimetrová vrstva čerstvě napadaného sněhu pohltí 45 % energie na frekvenci 125 Hz a více než 90 % pro všechny lidskému uchu slyšitelné frekvence nad 500 Hz. === Optické === Jednotlivé sněhové vločky jsou stejně jako např. kostka ledu průhledné ve viditelné oblasti spektra. Výsledná bílá barva sněhu je dána tím, že vidíme mnoho vloček najednou, vlastně obrovské množství hran ledových krystalků, na nichž se odráží a láme světlo. Oko a mozek pak výsledek vyhodnotí jako bílou barvu. Často uváděnou analogií tohoto jevu je efektivní zbělení automobilového skla, které se po nárazu roztříští na mnoho drobných střípků s mnoha hranami. Čerstvě napadaný sníh odráží asi 90 % dopadajícího světla ve viditelné oblasti spektra (albedo = 0,9), u staršího sněhu odrazivost klesá. Sníh tedy vykazuje při odtávání kladnou zpětnou vazbu – sníh v důsledku dopadajícího světla na povrchu nataje, tím klesne jeho odrazivost, pohlcuje více světla a odtává stále rychleji. V blízké infračervené oblasti spektra klesá jeho odrazivost k nule v blízkosti vlnové délky 1,5 μ, kde je světlo dobře pohlcováno vodou. V blízké ultrafialové oblasti je odrazivost čerstvě napadaného sněhu vysoká, protože z mikroskopického pohledu je k dispozici velké množství rovinných stěn ledových krystalů, které dobře odrazí krátkovlnné záření. Barva sněhu může být zásadně ovlivněna příměsemi přítomnými v oblacích. Jemný písek z pouštních oblastí může sníh zbarvit do žluta nebo oranžova, průmyslové znečištění pak prakticky jakkoli. Pro sníh ve městech je typické, že rozbředlý sníh nejprve přijme hnědou barvu (sněhová břečka) a později při nakupení do postupně odtávajících kup na povrchu černá v důsledku usazování prachových částic.

Question: Odráží čerstvě napadaný sníh alespoň polovinu dopadajícího světla?

Answer: Čerstvě napadaný sníh odráží asi 90 % dopadajícího světla ve viditelné oblasti spektra (albedo = 0,9), u staršího sněhu odrazivost klesá.


Jihlava

Context: Březinova, Třída Legionářů, U domu zdraví, U hřbitova, U mlýna, U řeky, U soudu, U větrníku, Za tratí, Znojemská Kosov u Jihlavy – část Kosov Pančava – část části Jihlava Pávov –. části Pávov a Antonínův Důl (část); 4 ZSJ: Nový Pávov, Pávov, Průmyslová zóna Pávov, Vysoký kámen Pístov u Jihlavy – část Pístov Popice u Jihlavy – část Popice Sasov – část Sasov Staré Hory – část části Staré Hory Vysoká u Jihlavy – část Vysoká Zborná – část Zborná Součástí města byly dříve i dnes samostatné obce Cerekvička-Rosice, Čížov, Hybrálec, Malý Beranov, Měšín, Rančířov, Rantířov, Smrčná a Vílanec. Na Moravě leží katastrální území Bedřichov u Jihlavy (nepatrná část katastru), Helenín, Henčov (téměř celý katastr), Horní Kosov, Hosov, Hruškové Dvory (téměř celý katastr), Jihlava (. většina katastru), Kosov u Jihlavy, Pančava, Pístov u Jihlavy, Popice u Jihlavy, Sasov, Staré Hory (nepatrná část katastru), Vysoká u Jihlavy a Heroltice u Jihlavy (pouze několik pozemků na jihu a východě katastru). Do Čech pak patří katastrální území Antonínův Důl, Bedřichov u Jihlavy (téměř celý katastr), Heroltice u Jihlavy (téměř celý katastr), Hruškové Dvory (malá část katastru), Pávov, Staré Hory (téměř celý katastr), Zborná, Jihlava (menší část katastru především v oblasti Jihlavských dřevařských závodů) a Henčov (nepatrná část katastru). Související informace naleznete také v článcích Kraj Vysočina a Okres Jihlava. Jihlava je krajským městem a také obcí s rozšířenou působností a pověřeným obecním úřadem. Okres Jihlava se skládá ze 123 obcí, ORP ze 79 obcí. V areálu bývalé nemocnice stojí budova okresního soudu, okresního státního zastupitelství a pobočky Krajského soudu v Brně. Dále jsou zde zastoupeny hygienická stanice a Státní veterinární ústav Jihlava. Bezpečnost zajišťují Krajské ředitelství policie kraje Vysočina a Městská policie Jihlava. Hasičská zbrojnice leží na ulici Sokolovská a Krajské vojenské velitelství Jihlava sídlí na ulici Vrchlického. Z úřadů tu sídlí Magistrát města Jihlavy, Krajský úřad Kraje Vysočina a pobočky finančního úřadu, úřadu práce, katastrálního úřadu, České správy sociálního zabezpečení, živnostenského úřadu, Energetického regulačního úřadu a Regionální rozvojové agentury Vysočina. Zdravotnické služby poskytují lékaři v soukromých ordinacích či v komplexu Jihlavské terasy, Nemocnice Jihlava, Lékařský dům Jihlava (též známý jako Dům zdraví), Psychiatrická nemocnice Jihlava a četné lékárny.

Question: Je Jihlava krajským městem?

Answer: Jihlava je krajským městem a také obcí s rozšířenou působností a pověřeným obecním úřadem.


Japonsko

Context: Začátek období Jajoi kolem roku 300 př. n. l. je spojený s příchodem nových technik z asijského kontinentu, jako je pěstování rýže, stejně jako s masivní migrací z nejrůznějších částí Asie - z Korey a Číny), především pak z oblastí Pekingu a Šanghaje, a z jihu po moři. Nicméně několik současných studií ukazuje, že období Jajoi je o 5 až 6 století delší, než se původně předpokládalo, neboť masivní migrace je nutná k vysvětlení razantního vzrůstu populace. Ze 3. století př. n. l. pochází první historicky doložitelný název Japonska, čínský znak 倭 Wa. Podle tradiční japonské mytologie bylo Japonsko založeno v 7. století př. n. l. původním císařem Džimmu. Během 5. a 6. století bylo zavedeno čínské písmo a buddhismus spolu s ostatními aspekty čínské kultury nejprve prostřednictvím Korejského poloostrova a později přímo z Číny. Císařové byli formálními vládci, nicméně skutečná moc byla obvykle v rukou mocné dvorské šlechty, regentů nebo šógunů (vojenských správců). Původní politická struktura zajišťovala, že když byla válka mezi rivaly skončena, vítězný šógun se přesunul do hlavního města Heian (plný název je Heiankjóto, 'kjóto', což znamená hlavní město a plný název je zkrácen jen na příponu, dnešní Kjóto), kde z milosti císaře (s jeho formálním souhlasem) vládl. V roce 1185 generál Minamoto no Joritomo jako první porušil tuto tradici, odmítl se přesunout a následně vládl z Kamakury na jih od dnešní Jokohamy. Ve 13. století Japonci odrazili dva mongolské pokusy o invazi do Japonska. Šógunát Kamakura byl poměrně stabilní, nicméně Japonsko poměrně záhy upadlo do sporů mezi jednotlivými frakcemi a následné období je známo jako období Sengoku neboli "období válčících států". Vojevůdce Hidejoši Tojotomi vedl roku 1592 neúspěšnou japonskou invazi do Koreje. V roce 1600 v bitvě u Sekigahary šógun Tokugawa Iejasu buď porazil nebo přijal za spojence všechny své nepřátele a zformoval šógunát Tokugawa v malé rybářské vesničce Edo (původně přepisováno též jako "Jeddo"), která je dnes známá jako Tokio (východní hlavní město). Od druhé poloviny 16. století přijížděli do Japonska obchodníci a křesťanští misionáři z Portugalska, Španělska, Nizozemí a Anglie. V první polovině 17. století podezříval japonský šógunát katolické misionáře, že jsou předvojem ozbrojené iberské invaze a okamžitě zakázal veškeré styky s Evropany s výjimkou významně omezených kontaktů s protestantskými nizozemskými obchodníky na umělém ostrůvku Dedžima (také Dešima) u Nagasaki. Čínským lodím bylo nadále povoleno vjíždět do Nagasaki a korejští vyslanci měli přístup do hlavního města. Tato izolace trvala 251 let, dokud si komodor Matthew Perry nevynutil otevření japonských přístavů pro americké obchodníky v roce 1854 na Konferenci v Kanagawě.

Question: Ve které části Asie se nachází Japonsko?

Answer: východní


Heliocentrismus

Context: Kepler pak objevením zákonů pohybu planet zakotvil heliocentrický systém i prakticky: pohyb Země kolem Slunce je v souladu s jeho třetím zákonem, zatímco pohyb Slunce kolem Země ne. Objevem gravitačního zákona pak definitivně tuto otázku vyřešil Isaac Newton. Archimédova námitka proti heliocentrismu, že v případě jeho pravdivosti bychom v průběhu roku museli pozorovat paralaxu zdánlivě stálých pozic hvězd, byla nakonec vyřešena, když byla hvězdná paralaxa skutečně pozorována pomocí vylepšených přístrojů v 19. století (poprvé Friedrich Bessel v roce 1838). V té době už byl ale model heliocentrické sluneční soustavy v mnohem větším vesmíru přijat téměř všemi. Poznání, že heliocentrický pohled také není v doslovném znění zcela pravdivý, přicházelo po jednotlivých krocích. Již Giordano Bruno vznesl silné argumenty, že Slunce není středem vesmíru, ale jednou z nespočetných hvězd; Galileo měl tentýž názor. V průběhu 18. a 19. století se pozice Slunce jako pouhé jedné hvězdy z mnoha stala stále samozřejmější. Ve 20. století, dokonce ještě před objevem existence mnoha galaxií, už to nebylo vnímáno jako sporná věc. Dokonce i když omezíme diskuse na sluneční soustavu, Slunce není geometrickým centrem žádné z planetárních drah, spíše ohniskem jejich eliptických drah. Navíc vzhledem k tomu, že hmotnost planet nelze vzhledem k hmotnosti Slunce zanedbat, je centrum gravitace slunečního systému umístěno mimo střed Slunce, některé roky i mimo objem Slunce. (Hmotnost planet, především Jupiteru tvoří asi 0,14% hmotnosti Slunce.) Celý koncept centra vesmíru a termínu "být v klidu" je popřen principem relativity. I když bylo zřejmé, že zde neexistuje žádné privilegované místo ve vesmíru, až do formulování speciální teorie relativity Albertem Einsteinem se předpokládala přinejmenším existence privilegované třídy inerciálních systémů absolutně v klidu, především ve formě hypotézy světlonosného éteru. Některé formulace Machova principu předpokládaly, že vztažná soustava v klidu vzhledem ke hmotě vesmíru musí mít zvláštní vlastnosti. V praktických výpočtech musí být často určen počátek a orientace vztažné soustavy. Z praktických důvodů se často používají systémy s počátkem ve hmotném středu Země, Slunce nebo v hmotném středu sluneční soustavy. Přídavná jména geocentrický a heliocentrický mohou být používána v tomto kontextu. Takový výběr vztažné soustavy však nemá žádné filosofické ani fyzikální dopady.

Question: Co je středem vesmíru podle helioocentrismu?

Answer: Slunce


Trithuria

Context: Trithuria je jediný rod čeledi Hydatellaceae vodních rostlin příbuzných s lekníny, náležející do řádu leknínotvaré (Nymphaeales). Jsou to nenápadné drobné byliny s bezobalnými květy a šídlovitými listy v růžici. Vyskytují se v počtu asi 10 druhů v Indii, Austrálii, na Tasmánii a Novém Zélandu. Až do roku 2009 byly řazeny mezi jednoděložné rostliny. == Popis == Zástupci rodu Trithuria jsou jednoleté nebo vytrvalé drobné vodní byliny s úzkými trávovitými listy nahloučenými do růžice. Listy jsou pod vodou nebo vynořené, jednožilné. Květy jsou bezobalné, drobné, nahloučené v hlávkách, pouze s 1 tyčinkou a 1 svrchním pestíkem. Plody jsou nepukavé. == Rozšíření == Rod Trithuria zahrnuje 10 až 12 druhů s rozšířením v Indii, Austrálii, Tasmánii a Novém Zélandu. == Taxonomie == Čeleď Hydatellaceae byla v minulosti omylem řazena mezi jednoděložné rostliny. Rostliny jsou velmi podobné zástupcům čeledi Centrolepidaceae a v minulosti byly do této čeledi zařazovány. V Cronquistově, Dahlgrenově i Tachtadžjanově systému byla čeleď Hydatellaceae řazena v rámci jednoděložných do samostatného řádu Hydatellales. V systému APG byla řazena do řádu lipnicotvaré (Poales) a až v systému APG III z roku 2009 na základě nejnovějších výzkumů ohledně molekulární biologie a morfologie embrya přeřazena mezi nižší dvouděložné do řádu leknínotvaré (Nymphaeales).V minulosti byly rozlišovány 2 rody: Trithuria a Hydatella. Rod Hydatella byl popsán v roce 1904, rod Trithuria již v roce 1859. Později byly oba rody sloučeny do rodu Trithuria. Název čeledi Hydatellaceae náleží mezi tzv. nomina conservanda, která již při dalším vývoji taxonomie nepodléhají změnám. == Reference == == Externí odkazy == Obrázky, zvuky či videa k tématu Trithuria ve Wikimedia Commons The Families of Flowering Plants: Hydatellaceae Angiosperm Phylogeny

Question: Jak se jmenuje jediný rod čeledi Hydatellaceae vodních rostlin příbuzných s lekníny, náležející do řádu leknínotvaré (Nymphaeales)?

Answer: Trithuria


Korsika

Context: Korsika je ostrov ležící v západním Středozemním moři spadající pod správu Francie. Rozloha ostrova dosahuje 8680 km2, je 4. největším ostrovem ve Středomoří. Svým tvarem připomíná zaťatou pěst se vztyčeným palcem. Ostrov je dlouhý 183 km a široký 83 km, což přibližně odpovídá vzdálenostem ostrova od evropské pevniny. Od Francie je vzdálen 180 km, od Itálie 80 km. Obýván je přibližně 322 000 obyvateli. Nejvyšší horou ostrova je Monte Cinto, které dosahuje 2706 m n. m. Oficiálním jazykem je francouzština, hovoří se tu ale často italsky a také korsicky. Tento původní jazyk byl dlouhá léta zakázán, ale dnes se běžně vyučuje na středních a vysokých školách. Jazyk se řadí do italského nářečí, patří do skupiny toskánských dialektů, z latiny. Korsika je místem narození Napoleona Bonaparte a nedotčenou krajinou s množstvím ledovcových jezer. Části ostrova jsou zapsány v UNESCO. Ostrov je znám pro své bělavé pláže a čisté moře (délka pobřeží je 1047 km), což ho řadí mezi častý cíl turistů. První záznamy o osídlení ostrova pocházejí z dob antického Řecka, kdy byl ostrov osídlen Řeky, Etrusky a Kartaginci. Roku 564 př.n.l. založili Řekové dnešní hlavní město Ajaccio. V roce 227 př.n.l. připadl ostrov do sféry vlivu Římské říše.

Question: Jak daleko je od Francie vzdálen ostrov Korsika?

Answer: 180 km


Apollo 11

Context: Apollo 11 byl americký pilotovaný kosmický let programu Apollo, během něhož 20. července 1969 lidé poprvé stanuli na povrchu Měsíce. Trojici astronautů – velitele Neila Armstronga, pilota lunárního modulu Edwina "Buzze" Aldrina a pilota velitelského modulu Michaela Collinse – v kosmické lodi Apollo 11 vynesla 16. července 1969 raketa Saturn V na oběžnou dráhu Země. V programu Apollo to byl pátý pilotovaný let a třetí let k Měsíci. O tři dny později, 19. července, přiletěli na oběžnou dráhu Měsíce. Dne 20. července 1969 se Armstrong a Aldrin v lunárním modulu spustili na povrch Měsíce a ve 20:17:40 UTC přistáli v Moři klidu (Mare Tranquillitatis). O šest hodin později vstoupil Armstrong jako první člověk na povrch Měsíce. Společně s Aldrinem během dvou a půlhodinové vycházky nasbírali 22 kg měsíčních hornin a po 21 hodinách a 31 minutách pobytu na povrchu odstartovali zpět ke Collinsovi, který zatím čekal ve velitelském modulu na oběžné dráze Měsíce. Po spojení s velitelským modulem se všichni vydali na zpáteční cestu k Zemi. Přistáli v Tichém oceánu 24. července 1969. Dosažením povrchu Měsíce posádka Apolla 11 splnila cíl vyhlášený 25. května 1961 prezidentem USA Johnem F. Kennedym – do konce dekády stanout na povrchu Měsíce a bezpečně se vrátit na Zemi. Hlavním cílem letu Apolla 11 bylo doletět k Měsíci, přistát na jeho povrchu a bezpečně se vrátit na Zemi. Tím by byl splněn úkol vytyčený 25. května 1961 prezidentem Spojených států Johnem F. Kennedym: Do konce desetiletí dopravit astronauty na Měsíc a bezpečně je vrátit na Zemi. Posádka dostala i několik vedlejších úkolů. Přivézt vzorky měsíčního materiálu, umístit na povrchu Měsíce televizní kameru a uskutečnit několik vědeckých experimentů – provést měření toku slunečního větru pomocí hliníkové fólie zachycující částice; zanechat zde laserový koutový odražeč k přesnému měření vzdálenosti Země–Měsíc a seismometr. Neil Armstrong (2) - velitel Michael Collins (2) - pilot velitelského modulu Buzz Aldrin (2) - pilot lunárního modulu V závorkách je uvedený dosavadní počet letů do vesmíru včetně této mise James Lovell (3) - velitel William Anders (1) - pilot velitelského modulu Fred Haise (0) - pilot lunárního modulu V závorkách je uvedený dosavadní počet letů do vesmíru Posádky pro Apollo 11 byly jmenovány koncem roku 1968.

Question: Kdy lidé poprvé přistáli na Měsíci?

Answer: 20. července 1969


Oxid uhličitý

Context: Oxid uhličitý (dříve kysličník uhličitý) je bezbarvý plyn bez chuti a zápachu; při vyšších koncentracích může mít v ústech slabě nakyslou chuť. Je těžší než vzduch. V pevném skupenství je znám také jako suchý led. Jeho molekula je tvořena jedním atomem uhlíku a dvěma atomy kyslíku. Vzniká reakcí uhlíku s kyslíkem (spalováním): C + O2 → CO2, hořením oxidu uhelnatého (například svítiplynu): 2 CO + O2 → 2 CO2, nebo organických látek, například methanu: CH4 + 2 O2 → CO2 + 2 H2O, a to vždy za vývinu značného množství tepla. Podobnými reakcemi můžeme popsat i spalování fosilních paliv a biomasy. Je také produktem dýchání většiny živých organismů, kde je spolu s vodou konečným produktem metabolické přeměny živin obsažených v potravě. V laboratoři se většinou připravuje reakcí uhličitanů, především uhličitanu vápenatého se silnými kyselinami například chlorovodíkovou: CaCO3 + 2 HCl → CO2 + CaCl2 + H2O. Průmyslově se vyrábí tepelným rozkladem (žíháním) vápence (uhličitanu vápenatého): CaCO3 → CaO + CO2. Po chemické stránce je oxid uhličitý velice stálý a ani při velmi vysokých teplotách nad 2 000 °C se znatelně nerozkládá. Ve vodě se snadno rozpouští, přičemž se z malé části slučuje s vodou na kyselinu uhličitou: CO2 + H2O ↔ H2CO3. Oxid uhličitý reaguje se silnými hydroxidy za vzniku solí, které se vyskytují ve dvou formách, jako uhličitany a hydrogenuhličitany (starším názvem kyselé uhličitany); například s hydroxidem sodným vzniká buď hydrogenuhličitan sodný: CO2 + NaOH → NaHCO3.

Question: Je oxid uhličitý lehčí než vzduch?

Answer: Je těžší než vzduch.


Steradián

Context: Steradián (sr) je v soustavě SI jednotka prostorového úhlu. Název je odvozen z řeckého stereos. Je definována jako prostorový úhel, který vymezí ze středu na jednotkové kouli jednotkovou plochu (nebo na kouli o poloměru r plochu r2). Steradián je v současné podobě SI bezrozměrná odvozená jednotka.V astronomii se kromě steradiánu používá také starší jednotka čtverečný stupeň (1 sr ≈ 3282,80635 čtverečných stupňů). Prostorový úhel odpovídající celé kouli je 4π ≈ 12,6 sr. == Poznámky == == Reference ==

Question: Jakou značku má steradián?

Answer: sr


Context: Křesťanská a demokratická unie – Československá strana lidová (KDU-ČSL, též lidovci) je česká křesťansko-demokratická politická strana. Vznikla v lednu roku 1919 sloučením několika katolických stran, do roku 1992 nesla jméno Československá strana lidová, jedná se tedy o jednu z nejstarších českých politických stran. Její preference se v polistopadové historii dlouhodobě pohybovaly v rozmezí 6–9 %, ve volbách do PSP ČR v roce 2010 však strana těsně nepřekročila hranici 5 % hlasů, a proto v Poslanecké sněmovně nebyla zastoupena až do předčasných voleb v roce 2013, kdy se jí jako první straně vypadlé ze sněmovny od roku 1989 podařil návrat. Po odchodu části nespokojených členů do TOP 09 prošla strana generační obměnou a postupně posiluje své zastoupení, především v Senátu. Z parlamentních stran je stranou s nejvyšším počtem získaných mandátů v komunální politice. Strana disponuje poměrně rozsáhlým majetkem a širokou členskou základnou, soustředěnou z větší části na Moravě. Na venkově je její pozice obecně silnější než ve městech. Pozice strany ve středu politické scény i vnitřní názorová pluralita jí dává široký koaliční potenciál, což se projevuje na jedné straně téměř nepřetržitou účastí ve vládě a schopností prosadit vlastní program, na druhé straně trvalým vnitrostranickým tříbením názorů. Strana vychází z křesťanských hodnot (pravdomluvnost, nedotknutelnost soukromého majetku, pomoc potřebným) a principu subsidiarity. Hlavní témata jsou podpora tradiční rodiny, kvalitního školství, venkova, drobných (rodinných) podniků a uspokojivé životní podmínky.[zdroj? ]Existence strany byla v minulosti dvakrát přerušena: poprvé v letech 1938–1945, kdy vůbec neexistovala, podruhé v letech 1948–1989, kdy existovala ve formě tzv. "obrozené" strany lidové začleněné.

Question: Jakou zkratku má česká politická strana známá jako lidovci?

Answer: KDU-ČSL


Deus Ex

Context: Deus Ex Deus ExVývojářIon StormVydavatelEidos InteractiveRežisérWarren SpectorProducentWarren SpectoesignérHarvey SmithProgramátorChris NordenVýtvarníkJay LeeScenáristéSheldon PacottiChris ToddAustin GrossmanSkladateléAlexander BrandonPan GardopéeMichiel van den BosHerní sérieDeus ExEngineUnreal EnginePlatformyMicrosoft WindowsMac OSPlayStation 2Datum vydání17. června 2000Microsoft Windows17. června 2000 světMac OS7. července 2000 SAPlayStation 226. března 2002 SA7. června 2002 EUŽánryFPSakční RPGstealthHerní módysingleplayermultiplayerKlasifikacePEGI ESRB Posloupnost Deus Ex: Invisible War Některá data mohou pocházet z datové položky. Deus Ex (též DX, s výslovností [ˌ.ə ˈ]) je kyberpunková, akčně laděná RPG počítačová hra z vlastního pohledu, vyvinutá společností Ion Storm a vydaná v roce 2000. Hra je proslulá především velkou variabilitou v možnostech jak zakončit danou úroveň, silným příběhem a cenami, které obdržela (a to jak odbornou kritikou, tak i širší hráčskou komunitou). Mezi hlavní ceny patří mimo jiné „nejlepší herní počin roku“ a také „nejlepší PC hra všech dob“ v žebříčku podle magazínu PC Gamer. Jedním z designérů hry je Warren Spector, známý tvůrce her (Ultima Underworld, System Shock, Thief). Deus Ex je hra z blízké budoucnosti, odehrávající se ve světě plném násilí, korupce, vládních spiknutí, smrtících nemocí a zločinu. Hráč se vžije do postavy se jménem JC Denton, jenž je agentem organizace UNATCO, mezinárodního uskupení bojujícího proti organizovanému zločinu a terorismu. Denton je vybaven nanoimplantáty, které mu propůjčují nadlidské schopnosti. Hra umožňuje celou řadu variabilních možností postupu – užití hrubé síly, tiché plížení nebo hackování počítačových systémů. Herní svět Deus Ex se odehrává v roce 2052, v dystopickém světě, jehož podoba je do značné míry inspirována populárními konspiračními teoriemi. Temné pozadí je ještě zdůrazněno tím, že všechny epizody hry se odehrávají v noci. Společnost pomalu klesá do chaosu.

Question: Jaká je zkratka pro počítačovou hru Deus Ex?

Answer: DX


SpaceX Axiom Space-1

Context: LC-39A Nosná raketa Falcon 9 Block 5 Spojení se stanicí Spojení se stanicí ISS (plánováno) Navigace Předchozí Následující Crew-3 Crew-4 SpaceX Axiom Space-1 (Ax-1) je plánovaný let americké kosmické lodi Crew Dragon firmy SpaceX pro společnost Axiom Space. Start má být uskutečněn v lednu 2022 a má se jednat o první let vesmírných turistů lodí Crew Dragon.[2] Přibližně desetidenní misi k Mezinárodní vesmírné stanici (ISS) mají absolvovat čtyři osoby: profesionální astronaut Axiom Space Michael López-Alegría[3] a turisté Larry Connor, Mark Pathy a Ejtan Stibe,[4] z nichž každý zaplatil za let do vesmíru 55 milionů dolarů. Na palubě ISS má tato čtveřice pobývat osm dní.[2] Původně se předpokládalo, že se mise zúčastní herec Tom Cruise s režisérem Dougem Limanem, kteří chtěli na ISS natáčet film;[5] jejich let ale byl o jeden až dva roky odložen.[6] Posádka Hlavní posádka: Michael López-Alegría (5), Axiom Space – velitel Larry Connor (1), turista – pilot Mark Pathy (1), turista – letový specialista Ejtan Stibe (1), turista – letový specialista V závorkách je uveden dosavadní počet letů do vesmíru včetně této mise. Záložní posádka: Peggy Whitsonová (4), Axiom Space – velitelka John Shoffner (1), turista – pilot Reference ↑ LÓPEZ-ALEGRÍA, Michael. God willin’ and the creek don’t rise, I’ll be leading the Ax-1 crew on the first purely commercial orbital mission in history a little over a year from now - on this very SpaceX Crew Dragon capsule.

Question: Jaký je záměr prvního letu rakety SpaceX Axiom Space-1?

Answer: má se jednat o první let vesmírných turistů lodí Crew Dragon.


Václav Havel

Context: Václav Havel (5. října 1936 Praha – 18. prosince 2011 Vlčice-Hrádeček) byl český dramatik, esejista, kritik komunistického režimu a později politik. Byl devátým a posledním prezidentem Československa (1989–1992) a prvním prezidentem České republiky (1993–2003). Václav Havel působil v 60. letech 20. století v Divadle Na zábradlí, kde jej také proslavily hry Zahradní slavnost (1963) a Vyrozumění (1965). V době kolem Pražského jara se zapojil do politické diskuse a prosazoval zavedení demokratické společnosti. Po násilném potlačení reforem vojenskou invazí států Varšavské smlouvy byl postižen zákazem publikovat a stal se jedním z prominentních disidentů, kritiků tehdejšího normalizačního režimu. Vystupoval na obranu politických vězňů a stal se spoluzakladatelem a jedním z prvních mluvčích občanské iniciativy za dodržování lidských práv Charta 77. To upevnilo jeho mezinárodní prestiž, ale také mu vyneslo celkem asi pět let věznění. V této době napsal kromě dalších divadelních her také vlivné eseje, například Moc bezmocných (1978). Po vypuknutí sametové revoluce v listopadu 1989 se stal jedním ze spoluzakladatelů protikomunistického hnutí Občanské fórum a jako jeho kandidát byl 29. prosince 1989 zvolen prezidentem Československa.

Question: Kolikátým československým prezidentem byl Václav Havel?

Answer: devátým


Václav Vorlíček

Context: Václav Vorlíček (* 3. června 1930 Praha) je český filmový režisér a scenárista. Jeho nejčastějším spolupracovníkem byl spisovatel a scenárista Miloš Macourek. V letech 1951–1956 studoval režii na FAMU. Jeho absolventským filmem byl film Direktiva. Následně nastoupil jako asistent režie do Filmového studia Barrandov. Později byl pomocným režisérem. Jeho prvním samostatným filmem byl dětský barevný snímek Případ Lupínek. Bomba, 1957 Roztržka, 1956 Touha, 1958 Dům na Ořechovce, 1959 Neděle ve všední den, 1962 Poslední mejdan, 1983 – supervize Atrakce švédského zájezdu, 1989 – umělecký dohled Muzikanti, 1954 – (FAMU, krátký) + scénář Direktiva, 1956 – (FAMU) + scénář Případ Lupínek, 1960 + scénář a technický scénář + námět Kuřata na cestách, 1962 Marie, 1964 + scénář Kdo chce zabít Jessii? , 1966 + scénář + námět Konec agenta W4C prostřednictvím psa pana Foustky, 1967 + scénář Pane, vy jste vdova! , 1970 + scénář + námět Dívka na koštěti, 1971 + scénář + námět Smrt si vybírá, 1972 Tři oříšky pro Popelku, 1973 + scénář Jak utopit dr. Mráčka aneb Konec vodníků v Čechách, 1974 + scénář Dva muži. hlásí příchod, 1975 + scénář + námět Bouřlivé víno, 1976 + scénář Což takhle dát si špenát, 1977 + scénář Jak se budí princezny, 1977 Princ a Večernice, 1978 + scénář Arabela, 1979 (televizní seriál. ) Zralé víno, 1981 Zelená vlna, 1982 Létající Čestmír, 1983 Rumburak, 1984 Já nejsem já, 1985 + scénář Mladé víno, 1986 Dědečkův odkaz, 1987 Křeček v noční košili, 1988 Arabela se vrací aneb Rumburak králem Říše pohádek, 1993 Kouzelný měšec, 1996 + spolupráce na scénáři Pták Ohnivák, 1997 Jezerní královna 1997 Král sokolů, 2000 Mach, Šebestová a kouzelné sluchátko, 2001 + scénář On je žena! , 2005 Saxána a Lexikon kouzel, 2011 + scénář Na dobré stopě, 1948 – skaut Bomba, 1957 – dělník na stavbě Jak se dělá smích, 1980 – Václav Vorlíček Neviditelní – člen vodní rady Mach, Šebestová a kouzelné sluchátko, 2001 – titulní píseň 1976 – Státní cena Klementa Gottwalda za film Bouřlivé víno 2017 – Cena prezidenta MFF Karlovy Vary za přínos české kinematografii.

Question: Kdo nejčastěji spolupracoval s naším filmovým režisérem Václavem Vorlíčkem?

Answer: Miloš Macourek


Korjačtina

Context: Korjačtina je jazyk z malé izolované čukotsko-kamčatské rodiny, kterým hovoří Korjaci, malý národ sídlící na ruském Dálném východě, především na Kamčatském poloostrově. Při sčítání lidu v roce 2002 uvedlo znalost korjackého jazyka 3 019 osob, tedy 34,5 % z celkového počtu Korjaků v Rusku. Procento Korjaků, kteří jazyk bez potíží ovládají, je však patrně mnohem nižší, podle některých odhadů jen 5,4 %. Z hlediska morfologické typologie se korjačtina řadí k aglutinačním jazykům s výskytem sufixů, prefixů i cirkumfixů (tedy afixů složených z prefixové a sufixové části). Oproti příbuzné čukotštině zde existuje navíc opozice dvojného a množného čísla (čukotský příznak plurálu -t odpovídá korjackému duálu, zatímco korjacký plurál nemá v čukotštině ekvivalent) a specifické pádové formy. Základní větná konstrukce je ergativní. Podobně jako v dalších ergativních jazycích existují u sloves dva typy časování: podmětné a podmětně-předmětné, jehož tvary vykazují shodu s osobou a číslem podmětu i předmětu. Slovesa mají čas přítomno-minulý, předminulý, minulý II, budoucí I a budoucí II; způsob oznamovací, rozkazovací a subjunktiv. Větný slovosled je relativně volný. Korjačtina se rozpadá do řady dialektů, např. čavčuvenský, apukinský, itkanský, kamenský, parenský, karaginský nebo palanský; ne všechny jsou vzájemně srozumitelné. Za dialekt byla považována také aljutorština, dnes zpravidla chápaná jako samostatný jazyk, k němuž jsou v širším smyslu přiřazovány i některé dialekty původně chápané jako korjacké (palanský, karaginský).

Question: Kolik osob uvedlo při sčítání lidu v roce 2002 znalost korjackého jazyka?

Answer: 3 019


Friedrich Nietzsche

Context: Následujících 10 let strávil na cestách po Evropě, kde napsal většinu svých velkých děl. V lednu 1889 v Turíně se nervově zhroutil a zbytek života strávil v polovědomém stavu jako duševně nemocný (progresivní paralýza). Nietzsche byl ovlivněn mladohegelovci (Ludwig Feuerbach, Bruno Bauer, David Strauss aj.), řeckou filosofií a dílem Arthura Schopenhauera a Richarda Wagnera, s nimiž se ale později rozešel. Sepsal řadu filosofických děl, která měla velký vliv na myšlení 20. století. Jeho hlavním tématem byla ostrá kritika evropského myšlení, zejména platónské tradice a křesťanské morálky, jimž Nietzsche vytýkal, že se staví proti síle tvořivého života a nakonec vedou k nihilismu. Jeho často aforisticky pojednávaná témata "smrti Boha", "vůle k moci" a "nadčlověka" jsou dodnes předmětem diskusí a polemik. Jeho nejznámějším spisem je Tak pravil Zarathustra. Friedrich Nietzsche se narodil 15. října 1844 v malé obci Röcken, asi 20 km jihozápadně od Lipska. Jeho rodiče byli luteránský farář a bývalý vychovatel na altenburském dvoře Carl Ludwig Nietzsche (1813-1849) a jeho žena Franziska rozená Oehler (1826-1897). V obou rodinách byla řada protestantských duchovních. Jméno Friedrich dostal Nietzsche po pruském králi Friedrichu Wilhelmu IV., který měl narozeniny ve stejný den. Roku 1846 se narodila jeho sestra Elisabeth.

Question: Ve kterém roce se narodil německý filosof, básník a skladatel Friedrich Nietzsche?

Answer: 1844


Victor Hugo

Context: Byl atheistický republikán, který považoval Napoleona za hrdinu; jeho matka byla extrémní katolická royalistka, a podle některých domněnek, byla milenkou Generála Victora F. de Lahorie, popraveného v roce 1812 za spiknutí proti Napoleonovi. Jelikož byl Hugův otec důstojník, rodina se často stěhovala a Hugo se při cestování hodně naučil. Na cestě do Neapole viděl rozlehlé Alpské vrcholky, velkolepě modré středozemní moře a Řím v době oslav. Ačkoliv mu bylo pouze šest let, uchoval si tento půlroční výlet pevně v paměti. Sophie následovala svého muže do Itálie (kde Léopold sloužil jako guvernér provincie blízko Neapole) a Španělska (kde se ujal tří španělských provincií). Nespokojená s neustálým stěhováním, které vyžadoval vojenský život, a faktem že její manžel nesdílel její katolickou víru, Sophie se rozhodla nakrátko opustit Léopolda v roce 1803 a usadit se v Paříži. Od té doby dominantním způsobem řídila Hugovu výchovu a vzdělání. V důsledku toho Hugova první díla v poezii a próze odrážela ještě její vášnivé oddání víře a Králi. Teprve později, během událostí vedoucích k Francouzské revoluci v roce 1848, začal Hugo vzdorovat svému katolickému royalistickému vzdělání a místo toho se stal stoupencem volno-myšlenkářství a přívržencem republiky. V r. 1819 založil Victor Hugo se svým bratrem Abelem čtrnáctideník Le Conservateur littéraire (vycházel do roku 1821), ve kterém otiskoval literárněkritické stati a divadelní recenze. Přes monarchistické zaměření časopisu se v něm již začal zabývat otázkami svobody ducha a s tím spojeného svobodného vyjadřování umělce. Také druhý bratr Victora Huga, Eugè, se pokoušel o literární dráhu, byl však sužován duševní nemocí a zemřel ve věku 37 let. Mladý Viktor se zamiloval do Adè Foucher se kterou se, proti vůli své matky, tajně zasnoubil. S Adè se oženil (1822) až poté co zemřela jeho matka v roce 1821. Jejich první dítě Léopold (1823) zemřel jako nemluvně. Hugovy další děti byly Léopoldine (1824), Charles (1826) François-Victor (1828) a Adè (1830). Hugo vydal svoji první novelu Han z Islandu (Han d'Islande) r. 1823 a druhou, o tři roky později, Veliký Jargal (Bug-Jargal) r. 1826. Mezi roky 1829 a 1840 vydal dalších pět básnických sbírek (Les Orientales, 1829; Les Feuilles d'automne, 1831; Les Chants du crépuscule, 1835; Les Voix intérieures, 1837; a Les Rayons et les ombres, 1840), které upevnili jeho reputaci jako jednoho z největších poetů tehdejší doby.

Question: Jak se jmenoval čtrnáctideník, který založil Victor Hugo v roce 1819?

Answer: Le Conservateur littéraire


Intersexuál

Context: Popisují pocity úzkosti, strachu, vzteku a ponížení.[11] Morgan Holmes, socioložka a intersexuálka, vzpomíná na to, že s ní bylo zacházeno jako s majetkem rodičů. Souhlas otce stačil k tomu, aby byla provedena operace, která z ní měla udělat „normálního“ jedince. Místo toho ale až do dospělosti cítila odpor ke svému upravenému tělu.[9] Další jedinci udávají, že jejich tělesná odlišnost, která nebyla operativně upravena, způsobuje stejné pocity. Tvrdí, že jejich intersexualita nezpůsobovala depresi pouze jim, ale i jejich rodině, která se styděla za svého potomka.[11] Je tedy těžké určit, zda je zákrok vhodné provést v útlém věku nebo až později, kdy je dítě připraveno rozhodnout se samo. Pomoci by ale mohlo oficiální uznávání třetího pohlaví, kdy by se osoba nemusela cítit pod tlakem vybrat si jedno nebo druhé pohlaví. K zemím uznávajícím třetí pohlaví patří například Indie, Austrálie nebo Německo.[15][16] Reference ↑ Intersex [online]. United Nations, Office of the High Commissioner for Human Rights, 2015 [cit. 2015-12-10]. Dostupné z: https://unfe.org/system/unfe-65-Intersex_Factsheet_ENGLISH.pdf↑ Velký sociologický slovník. 1. Praha: Karolinum, 1997. ISBN 8071843113.↑ Intersexualita. Velký lékařský slovník [online].

Question: Které země uznávají třetí úřední pohlaví?

Answer: například Indie, Austrálie nebo Německo


Neapol

Context: Exotická zahrada byla vysazena roku 1841. Průčelí bylo na konci 19. stol. obohaceno o veliké sochy vládců Neapole: Roger II. Sicilský, císař Fridrich II. Štaufský, Karel I. z Anjou, Alfons V. Aragonský, císař Karel V., Karel III. Španělský, Joachim Murat, Viktor Emanuel II. Savojský. Královská rezidence Capodimonte byla postavena za vlády Karla III. v 18. století v již předtím existujícím loveckém revíru na stejnojmenném pahorku. Zde pobývali Ferdinand IV. a Joachim Murat; v roce 1950 byla budova zasvěcena Národnímu muzeu, jak bylo původně zamýšleno. Nacházejí se zde díla od Michelangela, Rafaella, Botticelliho, Caravaggia a Tiziana, stejně jako významná sbírka porcelánu. Rozsáhlý park, který dokola obklopuje palác, je považován za zelené plíce města a zároveň je oblíbeným cílem místních rodin o víkendech. Národní archeologické muzeum v Neapoli, původně Bourbonské královské muzeum, bylo nejdříve zamýšleno na pahorku Capodimonte jako výstavní síň pro sbírku tzv. farnesiánských mramorů (tj. římských soch - kopií řeckých bronzových originálů - sesbíraných během věků šlechtickým rodem Farnese), jež Karel III. zdědil po své matce Alžbětě. Při objevu měst zasypaných výbuchem Vesuvu, Pompejí a Herculanea, přimělo velké množství zachráněných nálezů a pozůstatků výbuchu panovníka k vytvoření tzv. Muzea posledního odpočinku v Largo delle Pigne, v budově ze 17. stol. (dříve sloužící jako kasárny kavalerie a poté dočasně jako sídlo Neapolské univerzity). Adaptační práce se protáhly až do roku 1818 a byl to tedy až Ferdinand IV. (I.), kdo muzeum poprvé spatřil v celé kráse. V současnosti obsahuje tři rozsáhlé kolekce předmětů: krom zmíněných farnesiánských mramorů a artefaktů vykopaných z Pompejí a Herkulanea i jednu z nejvýznamnějších egyptských sbírek, včetně několika velmi dobře zachovalých mumií. Muzeum je považováno za vůbec nejvýznamnější archeologické muzeum v Evropě. Teatro San Carlo (Divadlo sv. Karla), slavnostně otevřené 4. listopadu 1737 je dnes nejstarší činnou operní scénou v Evropě. Mezi umělecké šéfy divadla patřili např. skladatelé Gioacchino Rossini a Gaetano Donizetti. Svými rozměry a celkovým pojetím se stalo prototypem všech ostatních operních divadel.

Question: Jak se jmenuje hlavní město regionu Kampánie?

Answer: Neapol


Nihonium

Context: 13. skupina, 7. perioda, blok p Chemická skupina neznámé Identifikace Registrační číslo CAS 54084-70-7 Atomové vlastnosti Relativní atomová hmotnost 284,18 Elektronová konfigurace předpokládaná [Rn] 5f14 6d10 7s2 7p1(založeno na thalliu) Mechanické vlastnosti Skupenství předpokládané pevné Bezpečnost Radioaktivní Izotopy I V (%) S T1/2 Z E (MeV) P 278Nh umělý α 274Rg[1] 282Nh umělý α 278Rg[2] 283Nh umělý α 279Rg[3] 284Nh umělý 0,48 s α 280Rg[4] 285Nh umělý 5,5 s α 281Rg[5] 286Nh umělý 20 s α 282Rg[6] Není-li uvedeno jinak, jsou použityjednotky SI a STP (25 °C, 100 kPa). Tl⋏ Kopernicium ≺Nh≻ Flerovium Nihonium (chemická značka Nh) je transuran připravený alfa rozpadem moscovia. Historie 1. února 2004 publikoval tým ruských fyziků z Dubny a amerických vědců z Lawrence Berkeley National Laboratory zprávu o přípravě nihonia (ununtria) a moscovia (ununpentia).[7][8] 4820 Ca + 24395 Am → 287,288 Mc → 283,284 Nh 29. září existenci prvku potvrdili japonští vědci, kteří provedli jadernou syntézu atomů zinku a bismutu.[9] 7030 Zn + 20983 Bi → 279113 Nh → 278113 Nh + 10 n Detekce 278113 Nh však vycházely z jeho rozpadových řad, ve kterých se jeden z produktů kaskády rozpadů alfa, dubnium-262, rozpadal spontánním štěpením, což neumožňovalo jeho jednoznačnou identifikaci a tedy i identifikaci Uut. Proto společná komise IUPAC a IUPAP dosud Uut jako nově objevený prvek neuznala. Až v roce 2012 se však vědeckému týmu japonského výzkumného ústavu RIKEN podařilo vzniklé 278113 Nh dostatečně dobře identifikovat postupnou kaskádou rozpadů alfa až na mendelevium 254.[10][11][12] V prosinci 2015 IUPAC potvrdila splnění kritérií, Uut uznala za objevené týmem RIKEN a vyzvala objevitele k navržení konečného názvu a značky.[13][14] Tým RIKEN již dříve navrhoval názvy japonium (podle Japonska,. země kde byla existence prvku potvrzena) a rikenium (podle názvu vědeckého ústavu, který ji potvrdil),[15] tým z Dubny becquerelium na počest francouzského fyzika Henriho Becquerela.[16] Konečným návrhem objevitelů byl název nihonium a značka Nh. Nihon je jedním ze způsobů, jak v japonštině říci jméno země objevitelů, Japonska, jakožto „země vycházejícího slunce“ (japonsky 日, ni hon koku).[17][18] Tento návrh konečného pojmenování předložila IUPAC v červnu 2016 k veřejné diskusi[17] a 28. listopadu 2016 schválila jako konečné pojmenování a značku.[19]

Question: Jakou chemickou značku má nihonium?

Answer: Nh


Pyroklastický proud

Context: Pokud tlak exploze není dostatečný k vytlačení mraků popele vysoko do atmosféry (pliniovský typ erupce), vyvržený materiál padá a teče dolů po svazích sopky. Kolaps sopečného dómu a jeho následný rozpad. Zničení části sopky při velké explozi. "Zpěnění" lávy během procesu jejího odplynění při erupci. == Nebezpečí pyroklastických proudů == Pyroklastické proudy jsou velmi nebezpečný jev, daleko nebezpečnější než samotná tekoucí láva (pro obrovskou teplotu a rychlost). Mohou způsobit rozsáhlé požáry, či usmrtit člověka během několika sekund. Na moři mohou vyvolat velké vlny tsunami. Pyroklastický proud se může pohybovat po vodě. To bylo pozorováno a popsáno již při výbuchu sopky Krakatoa v roce 1883, kdy pyroklastický proud ze sopky dosáhl i přes 40 km vzdálené pobřeží Sumatry. Při výbuchu karibské sopky Soufriè Hills v roce 1997 byl nafilmován pyroklastický proud putující do vzdálenosti asi 1 km od pobřeží. Podle studie německé Univerzity v Kielu při styku s vodou se potopí těžší částice, voda se začne horkem vypařovat, a odlehčený proud popela a plynů poháněný párou se pohybuje ještě rychleji než předtím na pevnině. Z katastrof způsobených pyroklastickými proudy se dají uvést nejznámější: zničení města Pompeje v roce 79 při erupci sopky Vesuv v Itálii erupce Krakatau v roce 1883 dala vzniknout nejrozsáhlejším známým pyroklastickým proudům, které pravděpodobně vyvolaly i vlny tsunami. Při katastrofě utonulo nebo bylo sežehnuto na 36 000 lidí a zničeny stovky vesnic.

Question: Jaký proud je označovaný také jako žhavé mračno?

Answer: Pyroklastický


SQL

Context: Bylo nutné vytvořit sadu příkazů pro ovládání těchto databází. Vznikl tak jazyk SEQUEL (Structured English Query Language). Cílem bylo vytvořit jazyk, ve kterém by se příkazy tvořily syntakticky co nejblíže přirozenému jazyku (angličtině). K vývoji jazyka se přidaly další firmy. V r. 1979 uvedla na trh firma Relational Software, Inc. (dnešní Oracle Corporation) svoji relační databázovou platformu Oracle Database. IBM uvedla v roce 1981 nový systém SQL/DS a v roce 1983 systém DB2. Dalšími systémy byly např. Progress, Informix[1] a SyBase. Ve všech těchto systémech se používala varianta jazyka SEQUEL, který byl přejmenován na SQL. Relační databáze byly stále významnější, a bylo nutné jejich jazyk standardizovat. Americký institut ANSI původně chtěl vydat jako standard zcela nový jazyk RDL. SQL se však prosadil jako de facto standard a ANSI založil nový standard na tomto jazyku. Tento standard bývá označován jako SQL-86 podle roku, kdy byl přijat. V dalších letech se ukázalo, že SQL-86 obsahuje některé nedostatky a naopak v něm nejsou obsaženy některé důležité prvky týkající se hlavně integrity databáze. V roce 1992 byl proto přijat nový standard SQL-92 (někdy se uvádí jen SQL2). Zatím nejnovějším standardem je SQL3 (SQL-99), který reaguje na potřeby nejmodernějších databází s objektovými prvky. Standardy podporuje prakticky každá relační databáze, ale obvykle nejsou implementovány vždy všechny požadavky normy. A naopak, každá z nich obsahuje prvky a konstrukce, které nejsou ve standardech obsaženy.

Question: Jakou zkratku má standardizovaný strukturovaný dotazovací jazyk, který je používán pro práci s daty v relačních databázích a který je nástupcem jazyka SEQUEL?

Answer: SQL


Dub

Context: Dub (Quercus L., 1753) je rod rostlin z čeledi bukovitých. Duby jsou stálezelené nebo opadavé dřeviny se střídavými jednoduchými listy a nenápadnými květy. Celý rod zahrnuje 300 až 600 druhů. Duby jsou rozšířeny především v mírných a subtropických oblastech severní polokoule, v Americe a Asii však zasahují i do tropů. V Česku je původních 7 druhů dubů. Nejběžnější jsou dub letní a dub zimní. Další, cizokrajné druhy dubů se pěstují jako okrasné dřeviny, severoamerický dub červený se vysazuje i do lesních porostů. Lesní porost, v němž převažuje dub, se nazývá doubrava nebo dubina. Duby jsou dlouhověké, pomalu rostoucí opadavé nebo stálezelené stromy, řidčeji i keře, s tvrdým dřevem. Borka bývá hluboce brázditá nebo podélně odlupčivá. Zimní pupeny jsou vejcovité, s okrouhlým či hranatým průřezem, nahloučené při koncích větévek a kryté několika až mnoha střechovitě se překrývajícími šupinami. Listy jsou střídavé, jednoduché, s opadavými nenápadnými palisty. Čepel listů je nejčastěji laločnatá, řidčeji celistvá se zubatým okrajem nebo celokrajná, měkká nebo tuhá. Žilnatina je zpeřená, s postranními žilkami buď paralelními, nevětvenými a běžícími až k listovému okraji, nebo větvenými a spojujícími se před dosažením listového okraje. Květy jsou drobné, v jednopohlavních květenstvích nahloučených nejčastěji při bázi ročních výmladků. Samčí květenství jsou nící jehnědy. Samčí květy jsou jednotlivé na ose květenství, s kalichovitým, čtyř až sedmilaločným okvětím a nejčastěji se šesti (2 až 12) tyčinkami s tenkými nitkami. Samičí květenství jsou chudokvěté jehnědy nebo strboulky, vyvíjející se v paždí listů blíže konci větévky. Na bázi samičího květu je miskovitá číška. Okvětí je nejčastěji šestilaločné, plodolisty a čnělky bývají tři, výjimečně šest. Plodem je nažka (označovaná též jako oříšek) podepřená zveličelou dřevnatou číškou a nazývaná žalud. Plody dozrávají v prvním nebo až ve druhém roce. Původní areál rozšíření rodu dub zahrnuje mírné až subtropické pásmo severní polokoule s nehojnými přesahy do hor tropického pásma. Největší počet druhů se vyskytuje v Severní Americe a ve východní Asii. V Americe duby zasahují i do Střední Ameriky, jediný druh (Quercus humboldtii) roste v Jižní Americe, v kolumbijských Andách. V Asii přesahují duby i do tropické jihovýchodní Asie, kde rostou v primárních lesích v nadmořských výškách 0 až 3350 metrů. V Evropě se nejvíce druhů vyskytuje ve Středomoří, některé druhy rostou také v severní Africe.

Question: Je dubové dřevo tvrdé, nebo měkké?

Answer: s tvrdým dřevem


Norská koruna

Context: Je používána i na Špicberkách, které jsou z mezinárodního hlediska součástí Norského království, ale mají velice vysoký stupeň autonomie a dokonce mohou uzavírat některé mezinárodní smlouvy nezávisle na pevninském Norsku. Norsko bylo mezi lety 1875 a 1914 členem Skandinávské měnové unie. Dalšími členy byly Dánsko a Švédsko. Ve všech státech se společná měna jmenovala koruna a byla kryta zlatem. Měnová unie zanikla na začátku 1. světové války, ale všechny státy si ponechaly název koruna pro své národní měny. Bankovky a mince Mince jsou čtyř nominálních hodnot: 1, 5, 10, 20 korun.[2] Mince 10 a 20 korun mají na lícové straně portrét norského krále Haralda V. Na 10 korunách je napsáno „Alt for Norge“ (česky Vše pro Norsko) a na 20 korunách „Norges Konge“ (česky Norský král). Mince 1 a 5 korun nesou vyobrazení norských národních a královských symbolů. Norské bankovky jsou tisknuty v hodnotách 50, 100, 200, 500, 1000 korun. Ústřední motivy na bankovkách jsou: 50 korun - maják v Utvæ 100 korun - vikinská loď Gokstad 200 korun - treska 500 korun - záchranná loď RS 14 Stavanger 1000 korun - vlna na otevřeném moři Směnný kurz V roce 2007 byl směnný kurz mezi norskou a českou korunou přibližně 3,5 CZK = 1 NOK. V roce 2009 byla jedna norská koruna rovna asi 3 Kč, v roce 2013 asi 3,3 Kč a v roce 2016 asi 2,9 Kč, v roce 2020 asi 2,35 Kč. Odkazy Reference ↑ INFLATION RATE (CONSUMER PRICES). www.cia.gov [online]. CIA - The World Factbook [cit. 2020-03-18]. Dostupné online. (anglicky) ↑ Legal tender notes and coins. www.norges-bank.no [online]. Norges Bank - Norská národní banka [cit. 2020-03-18]. Dostupné online. (anglicky) Související články Norsko Seznam měn Evropy Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Norská koruna na Wikimedia Commons mw-parser-output .navbox-title .mw-collapsible-toggle{font-weight:normal} Měny Evropy Evropská unie Bulharský lev • Česká koruna • Dánská koruna • Chorvatská kuna • Euro • Maďarský forint • Polský zlotý • Rumunský lei • Švédská koruna Východní Evropa

Question: Jaký je mezinárodní kód norské koruny?

Answer: NOK


Plastid

Context: Pohlcením ruduchy vznikly plastidy (někdy kvůli svému původu zvané rhodoplasty) např. u různých heterokont (Heterokonta) a rozsivek (Bacillariophyceae), pohlcením zelené řasy vznikly plastidy u Chlorarachniophyta, některých krásnooček (Euglenozoa) a jedné obrněnky. Jako příklad prokázané terciární endosymbiózy lze uvést obrněnky rodu Kryptoperidinium, jejichž plastidy pocházejí z pohlcené rozsivky. Podrobnější informace naleznete v článku proplastid. Proplastid je nezralý plastid. Lze ho nalézt v buňkách dělivých pletiv a v mladých buňkách. Během diferenciace a zrání buňky se mění v některý z dalších typů plastidů. Podrobnější informace naleznete v článku chloroplast. Fotosynteticky aktivní plastidy jsou takové, které obsahují fotosynteticky aktivní barviva a ve kterých tedy probíhá fotosyntéza, tj. zachycení sluneční energie a přeměna na organické látky. Typickým příkladem je chloroplast, tzn. fotosynteticky aktivní zelený plastid obsahující chlorofyly, najdeme jej např. v buňkách zelených rostlin, proto mají zelenou barvu. Má 2 obalové membrány, vnitřní odškrcuje váčky tylakoidy, které tvoří třetí membránovou soustavu, jejíž části se nazývají grana (sloupcovité shluky mincovitých tylakoidních váčku) a lamely neboli stromální tylakoidy (propojující můstky). Někdy se odlišují na základě obsahu jistých fotosyntetických barviv či výskytu u určitých skupin organizmů i další typy fotosynteticky aktivních plastidů. Rodoplast (též rhodoplast) je fotosynteticky aktivní červený plastid obsahující fykoerytrin (červený) a fykocyanin (modrý). Lze jej nalézt třeba u ruduch (Rhodophyta). Feoplast je hnědý fotosynteticky aktivní plastid obsahující chlorofyl a fukoxantin, lze jej nalézt u hnědých řas (Phaeophyta). Chromoplast je žlutý nebo červený plastid obsahující pouze pomocné fotosyntetické pigmenty (karotenoidy-karoteny, xantofyly), které nejsou schopny fotosyntetizovat. (Slouží pouze jako doprovodné sběrače fotonů pro chloroplasty.) Je to tedy bývalý chloroplast, který postrádá chlorofyl. Tvoří se především ve starších buňkách a to nejčastěji v plodech. Jeho úkolem je zbarvit povrch plodu nápadnou barvou aby přilákal konzumenty a umožnil tak šíření semen rostlin. Je také zodpovědný za podzimní barvu listí, neboť v něm je chlorofyl již rozložen. Leukoplasty jsou plastidy, které neobsahují žádná barviva. Jejich úkolem je obvykle shromažďovat zásoby. Jsou známy tyto typy: Proteinoplast - plastid obsahující proteiny. Amyloplast - plastid shromažďující škrob. V určitých tkáních díky nim rostlina pozná, kde je nahoře a kde dole (tzv. statolit). Elaioplast - plastid shromažďující oleje. Podrobnější informace naleznete v článku plastidová DNA. V plastidech je prokázána přítomnost kruhových molekul DNA, známých jako pDNA. U všech plastidových DNA se o pozůstatek prokaryotického genomu sinice, která byla kdysi v procesu eukaryogeneze pohlcena eukaryotem. Navíc někdy vznikají plastidy vzniklé sekundární endosymbiózou, které však obsahují rovněž genom sinice. Zvláštností je u některých skupin tzv. nukleomorf, tedy zbytkový genom jiného eukaryota po sekundární endosymbiotické události.

Question: Jak se jmenuje plastid, který obsahuje fykoerytrin a fykocyanin?

Answer: Rodoplast


Spojené státy americké#Administrativní členění

Context: Kolonisté ze Sibiře postupovali ze severu na jih podél pobřeží Tichého oceánu a patrně takto osídlili nakonec i jižní Ameriku. Jejich kultura je nazývána kultura Clovis, pozůstatky po ní byly nalezeny zejména v dnešním Novém Mexiku, Texasu, Virginii či Pensylvánii (ale také v Chile). Clovis byla dlouho považována za nejstarší domorodou kulturu obou Amerik a prapředka všech kultur pozdějších, množí se ale důkazy i o některých starších kulturách.[22][23][24] Z pozdějších předkolumbovských komunit. byla nejvýznamnější Mississippská kultura, která kulminovala v období mezi léty 800–1600, s centrem v Cahokii, nedaleko dnešního St. Louis, kde bylo nalezeno osmdesát mohyl, z nichž největší je Monks Mound, s rozlohou pět hektarů.[25] Odhaduje se, že zde žilo 30 000 obyvatel. Doloženo bylo vyspělé zemědělství se zásadní rolí kukuřice, ptačí kult a lidské oběti. Třetí nejvýznamnější předkolumbovskou kulturu vytvořili Anasaziové v oblasti dnešního Nového Mexika, Arizony, Colorada a Utahu. Stavěli sídla zvaná pueblo, nejslavnější z nich se nachází v Mesa Verde.[26] Pozoruhodná kultura se nacházela rovněž v Louisianě, v archeologické lokalitě Poverty Point.[27] Na severu Spojených států byla nejvýznamnějším. útvarem Irokézká liga, která však zažívala svůj vrchol až po příchodu Evropanů a sehrávala svou roli ještě v britsko-amerických konfliktech.[28] O velikosti americké populace před příchodem Evropanů se vedou spory a odhady se značně rozcházejí, od 500 000 lidí až k 9 milionům.[29] Pro současnou evropskou civilizaci byl tzv. Nový svět objeven výpravou Kryštofa Kolumba roku 1492, i když již předtím, okolo roku 1000, přistáli u břehů Ameriky Vikingové vedeni Leifem Erikssonem (viz též Vinland).[30] Koloniální období Evropské kolonie před francouzsko-indiánskou válkou v polovině 18. století V dalších stoletích se Severní Amerika stala cílem kolonizačních snah Španělska (Mexiko, Florida, území západně od Mississippi), Nizozemska (část východního pobřeží), Francie (Kanada, povodí Mississippi) a v malé míře i Švédska (Nové Švédsko). Pro historii budoucích Spojených států měla největší význam anglická kolonizace atlantského pobřeží. Od roku 1664 se Anglie a později Království Velké Británie postupně zmocnily nizozemských a části francouzských osad v Severní Americe a do roku 1773 vytvořily na pobřeží 13 kolonií (Massachusetts, New Jersey, New York, Rhode Island, Connecticut, New Hampshire, Pennsylvania, Delaware, Virginia, Maryland, North Carolina, South Carolina, Georgia). Ty se staly základem budoucích USA.

Question: Z kolika států se skládají Spojené státy?

Answer: 50


Prolog (programovací jazyk)

Context: Tento přístup je vhodný pro rozsáhlé problémy kombinatorické optimalizace. Tímto je užitečný pro aplikace v průmyslovém prostředí, jako automatizovaná tvorba rozvrhů a plánování výroby. Většina systémů Prologu je dodávána s alespoň jedním constraint solverem pro konečné domény, a často také se solvery pro jiné domény jako racionální čísla. === Programování vyššího řádu === HiLog a λ rozšiřují Prolog o vlastnosti programování vyššího řádu. ISO Prolog nyní podporuje vestavěné predikáty call/2, call/3, ... které usnadňují programování vyššího řádu a lambda abstrakce. === Objektová orientace === Logtalk je objektově orientovaný logický programovací jazyk, který může užít většinu implementací Prologu jako back-endový kompilátor. Jakožto multi-paradigmový jazyk podporuje jak prototypy, tak i třídy. Oblog je malé, přenosné, objektově orientované rozšíření Prologu od Margaret McDougall z EdCAAD, University of Edinburgh. Objlog byl frame-based jazyk kombinující objekty a Prolog II z CNRS, Marseille, Francie. === Grafika === Prologové systémy, které poskytují grafickou knihovnu jsou SWI-Prolog, Visual-prolog a B-Prolog. === Souběžnost === Prolog-MPI je open-source rozšíření SWI-Prologu pro distribuované výpočty přes Message Passing Interface. Existuje více různých souběžných programovacích jazyků Prologu. === Programování webů === Některé implementace Prologu, například SWI-Prolog, podporují server-side programování webů s podporou pro webové protokoly, HTML a XML. Existují také rozšíření pro podporu formátů sémantických webů jako RDF a OWL (Web Ontology Language).

Question: Jaký typ programovacího jazyka je Prolog?

Answer: logický


Kvark

Context: Tyto částice mají spin 1⁄ , což znamená, že se jedná o fermiony. Dle standardního modelu částicové fyziky nemají kvarky vnitřní strukturu a jsou spolu s leptony a kalibračními bosony "nejmenší" známé částice, ze kterých se skládá hmota. Baryony (například proton) se skládají ze tří kvarků, mezony (například pion) se skládají z jednoho kvarku a z jednoho antikvarku. Teoreticky byly předpovězené roku 1964 Murray Gell-Mannem (a nezávisle na něm i Georgem Zweigem) ve snaze vysvětlit vlastnosti tehdy známých částic, za což roku 1969 dostal Nobelovu cenu za fyziku. Pozdější objevy dalších částic si vyžádaly zavedení dodatečných tří kvarků. V současné době tedy známe šest druhů kvarků. Kvarková struktura byla teoreticky předpovězena nezávisle na sobě M. Gell-Mannem a G. Zweigem v roce 1964. O pět let později došlo k potvrzení na lineárním urychlovači SLAC ve Stanfordu při rozptylových experimentech s protony. Kvarky, které nejsou pozorovány přímo, byly dlouho považovány za teoretický nástroj umožňující objasnit chování hadronů a mezonů. Dnes jsou však již chápány jako reálné částice, přestože je lze teoreticky popsat i jako kvazičástice. Název kvark pochází z knihy Finnegans Wake (česky Plačky nad Finneganem) od autora Jamese Joyce.

Question: Kdy byla předpovězena kvarková struktura?

Answer: v roce 1964


Koala medvídkovitý

Context: Prvních šest měsíců setrvává mládě ve vaku, kde se živí pouze mateřským mlékem. Za tuto dobu se mu vyvinou oči a uši, a naroste srst. Později začínává prozkoumávat svět mimo vak a konzumovat malá množství matčiny "kašičky" (dříve považována za exkrement, ale pravděpodobně pocházející ze slepého střeva), díky které se do střev mláděte dostanou mikroby nezbytné k trávení listů blahovičníku. Dalších přibližně šest měsíců mládě zůstává s matkou. Když už je na vak příliš veliké, vozí se na matčiných zádech. Živí se mlékem i listy blahovičníku až do úplného odstavení, k němuž dochází kolem 12.měsíce života mláděte. Mladé samičky se tou dobou vydají pryč a usídlí v okolí, zatímco samečci často zůstávají v teritoriu matky až do věku tří či čtyř let. Koala se živí téměř výhradně listy blahovičníků. To je pravděpodobně důsledek adaptace, která byla reakcí na volnou ekologickou niku (v tomto případě velké množství eukalyptových listů bez konzumentů). Listy blahovičníků mají nízký obsah proteinů, zato mají vysoký podíl nestravitelných látek a obsahují fenolické a terpenové složky, kvůli kterým jsou pro většinu živočišných druhů jedovaté. Stejně jako vombati a lenochodi má i koala v porovnání s ostatními savci velmi pomalý metabolismus a tráví 16 až 18 hodin denně bez pohnutí, přičemž většinu tohoto času prospí. Koalové mohou být vůči příslušníkům svého druhu agresivní (přední tlapou si protivníka přidrží a koušou jej), ačkoli většina agresivního chování jsou pouze krátké roztržky. Manipulace s koaly jim může způsobit stres – otázka agresivity a stresu navozeného manipulací s těmito zvířaty je v Austrálii politickým problémem.

Question: Čím se živí koala?

Answer: listy blahovičníků