Goldbergovy variace

Context: Od roku 1741 studoval u Johanna Sebastiana Bacha. Goldberg hrával knížeti Hermannovi Carlovi von Keyserlingovi za bezesných nocí. Ten si objednal u Bacha hudbu k těmto nočním koncertům a Bach napsal variace, které jsou vlastně začátkem novodobých dějin variací a zároveň jsou i jedním z nejkrásnějších a největších děl svého druhu. Johann Sebastian Bach vydal Goldbergovy variace v roce 1741 v nakladatelství Balthasara Schmida v Norimberku pod názvem Clavier Ubung bestehend in einer ARIA mit verschiedenen Veræ vors Clavicimbal mit 2 Manualen (Klavírní cvičení sestávající z árie s rozmanitými variacemi pro cembalo se dvěma manuály). Dodnes se dochovalo 19 výtisků tohoto prvního vydání. == Struktura == Árie, která je tématem těchto variací, je zachycena už v druhé Knížce pro Annu Magdalenu Bachovou. Je melodicky tak bohatá, že je pravděpodobně už variací melodie, kterou Bach uvádí jako doprovod v levé ruce v 26. variaci. Golbergovy variace obsahují tuto árii a 30 variací. Variace by bylo možné podle obsahu rozdělit na klavírní a kontrapunktické studie. Základem, ze kterého se variace odvíjejí, není ani tak melodie, ale především basová linie, kterou Bach v jednotlivých variacích značně modifikuje, ale základní harmonie však zůstává. Jedná se o sled harmonií, daných árií, který se třicetkrát opakuje.

Question: Ve kterém nakladatelství vydal Johann Sebastian Bach Goldbergovy variace?

Answer: v nakladatelství Balthasara Schmida


Baskičtina

Context: V baskičtině se jazyk oficiálně nazývá Euskara. V současnosti existují tři možné teorie o etymologickém původu tohoto názvu, které jsou uznávány seriózními vědci a jsou probírány na fórech o baskičtině. Ve francouzštině je baskičtina běžně nazývána basque nebo dnes moderněji euskara. Ve španělštině je dokonce ještě více možností – el vasco, la lengua vasca nebo el euskera. Oba termíny – vasco a basque jsou svým původem z latinského výrazu vascones, který sám poukazuje až na řecký původ výrazu (ο (ouaskō), který poprvé použil Strabón. Termín Vascuence byl odvozen z latinského výrazu vasconĭ; během dlouhých staletí útlaku Basků získal poněkud hanlivý výraz. Je užíván v dokumentech přinejmenším od 14. století. Ve Španělsku je v současné době baskičtina uznávána jako jazyk menšiny a má status prvního úředního jazyka autonomní oblasti Baskicko a částí kraje Navarra. V minulosti však - hlavně v době vlády generála Franca - byla tvrdě potírána. Ve Francii pak není jako úřední jazyk uznávána dodnes. Přestože je baskičtina zcela obklopena indoevropskými jazyky, je klasifikována jako Izolovaný jazyk. Je pravděpodobně pozůstatkem předindoevropského osídlení Evropy. První ucelené záznamy jsou z per antických autorů z Řecka a Římského impéria. Důkazem o existenci baskičtiny již v té době jsou, římským autorům dobře známá, osobní jména Nescato a Gison (neskato a gizon znamená "mladá dívka" a "muž" i v moderní baskičtině). Jazyk je považován za pozůstatek původních jazyků na Iberském poloostrově, které zde byly používány před římským záborem této oblasti. Baskičtina měla, na rozdíl od svých pravděpodobně příbuzných jazyků jako byly iberština a tartesština, to štěstí, že i přes silnou romanizaci země si díky římskému zanedbávání a přehlížení tohoto koutu Iberského poloostrova udržela svůj specifický ráz. Přesto se však ani ona nevyhnula značnému přejímání slov z latiny.

Question: Je ve Francii baskičtina uznávána jako úřední jazyk?

Answer: Ve Francii pak není jako úřední jazyk uznávána dodnes.


Science fiction

Context: Vědeckofantastický žánr nebo též sci-fi a SF (zkratky anglického science fiction) je umělecký žánr (především literární, filmový, herní či výtvarný), vymezený výskytem spekulativních technologií a přírodních jevů anebo dosud neznámých forem života v díle. Děj sci-fi je často zasazen do vesmíru, budoucnosti či alternativní historie. Sci-fi je žánr blízký fantasy, kde je ale místo technologií hlavní rekvizitou většinou magie a fyzická síla (tzv. příběhy "meče a magie"). Oba žánry se ovlivňují a částečně prorůstají; jedním z takových průniků jsou například díla žánru science fantasy. Za zakladatele žánru bývají považováni dva autoři – Jules Verne, pokud jde o technickou sci-fi, a Herbert George Wells, který se věnoval spíše vlivu technologií na člověka. H. G. Wells ve svém díle nastolil mnoho témat, z nichž vychází i současná sci-fi (například kontakt s mimozemskými civilizacemi, cesty časem, biotechnologie atp.). Pokud jde o kořeny fantaskního žánru, sahají k eposu o Gilgamešovi a popisu ideálního státu v Platónově Ústavě. Řada českých fanoušků za fantaskní dílo považuje Komenského Labyrint světa a ráj srdce. Základ české sci-fi položil na sklonku 19. století Karel Pleskač v románu Život na Měsíci (Bellmann 1881). Následoval jej Svatopluk Čech s dvojicí románů Pravý výlet pana Broučka do měsíce (1887) a Nový epochální výlet pana Broučka, tentokrát do XV. století (1888). Prvním výrazně technickým (a taktéž spekulativním) sci-fi příběhem je anonymní, neprávem zapomenutý román Na novém světě, který poprvé vyšel v roce 1905 na pokračování v brněnském časopisu Červánky. Velký vliv na vývoj české i světové sci-fi měla díla Karla Čapka R.U.R., Válka s Mloky, Krakatit. Za skutečný základ sci-fi lze považovat až americký časopis Astounding Stories (Ohromující příběhy), založený roku 1930, který sehrál klíčovou roli při rozvoji sci-fi.

Question: Kam je zasazen děj sci-fi?

Answer: vesmíru, budoucnosti či alternativní historie


Chronologický projekt Sia-Šang-Čou

Context: Chronologický projekt Sia-Šang-Čou Chronologický projekt Sia-Šang-Čou (čínsky pchin-jinem Xì Shā Zhō Duà Gō, znaky 夏) je čínský historický projekt jehož cílem je vnést pořádek do chronologie nejstarších čínských dějin, totiž období dynastií Sia, Šang a Čou. Práce na projektu byly zahájeny roku 1996, předběžná zpráva o výsledcích byla publikována v listopadu 2000. Projekt Nejstarším všeobecně přijímaným datem čínské historie je vyhnání čouského krále Li a nastolení regentské vlády roku 841. Chronologický projekt Sia-Šang-Čou se snažil stanovit posloupnost dynastií a králů pro starší doby, jejichž datování je předmětem diskuzí a sporů. V projektu se spojilo na 200 čínských historiků a archeologů.[1] Stal se tak největší historickou akcí od sestavení knižního souboru S'-kchu čchüan-šu v 70. letech 18. století.[2] Koncipován byl jako interdisciplinární, byly využity jak písemné prameny (Kniha obřadů, Bambusové anály, Zápisky historika a další), tak archeologické údaje a data o významných astronomických jevech (zatměních slunce a měsíce). Roku 2000 byly zveřejněny předběžné výsledky. Nová chronologie čínských dějin byla v Čínské lidové republice oficiálně přijata a stala se základem školní výuky. Výsledky Nejstarší data jsou přibližná:[3][4] Všechny čtyři fáze kultury Er-li-tchou byly přiřazeny dynastii Sia, počínající cca 2070 př. n. l. Tradiční datum založené na výpočtech Liou Sina je 2205 př. n. l. Založení dynastie Šang bylo stanoveno jako současné s výstavbou opevněného města v Jen-š' a určeno na cca 1600 př. n. l. Tradiční datum je 1766 př. n. l.; Cambridge History of Ancient China udává cca 1570 př. n. l. Přemístění šangského hlavního města do Jin za vlády Pchan Kenga bylo určeno na cca 1300 př. n. l. Počínajíc nástupem šangského krále Wu Tinga byla data vlády šangských a čouských panovníků stanovena přesně: Srovnání výsledků projektu Sia-Šang-Čou, dat z Cambridge History of Ancient China a tradičních dat. Dynastie Král Počátek vlády (př. n. l.) Projekt[3] Cambridge History[5] Tradiční data[6][7] Šang Wu Ting1250před 11981324 Cu Keng1191po 11881265 Cu Ťia–cca 11771258 Lin Sin–cca 11571225 Kchang Ting–cca 11481219 Wu I1147cca 11311198 Wen Ting1112cca 11161194 Ti I110111051191 Ti Sin107510861154 Čou Wu-wang104610451121 Čcheng-wang104210421115 Kchang-wang102010051078 Čao-wang9959771052 Mu-wang9769561101 Kung-wang922917946 I-wang899899934 Siao-wang891872? 905 I-wang885865894 Li-wang877857878 Kritika Mimo Čínu byl projekt podroben kritice. Kritizovány jsou jak východiska čínských vědců, tak i jejich závěry. Kritizována je představa, že Čína má nepřetržitou historii pět tisíc let dlouhou, ve které státy Sia, Šang a Čou zaujímaly ústřední místo, zatímco jsou ignorovány ostatní národy, kmeny a státy, které mohly být neméně rozvinuté.[8] V tisku bylo prosazování „pěti tisíc let čínské historie“ hodnoceno spíše jako projev čínského nacionalismu, než vědecky podložený fakt.[1]

Question: Co je cílem chronologického projektu Sia-Šang-Čou?

Answer: vnést pořádek do chronologie nejstarších čínských dějin


Anthony Kiedis

Context: Anthony Kiedis (*1. listopadu 1962, Grand Rapids, Michigan, USA) je americký zpěvák skupiny Red Hot Chili Peppers. On a jeho nejlepší přítel Michael Flea Balzary založili tuto kalifornskou punkfunkrockovou skupinu v roce 1983. Jejich první písničkou byla Out in L.A. Nazpíval ji Anthony (nespal celou noc, aby píseň nazpíval - chtěl překvapit zbytek kapely). Kiedis je známý svým energickým projevem při živých vystoupeních a také jako autor mírně tajemných textů této světoznámé skupiny. Měl během hudební kariéry, stejně jako jeho spoluhráči, velké problémy s drogami. Už od dvanácti let kouřil marihuanu, později se přidaly i další drogy. Bral kokain i heroin. Poté, co zemřel jeho přítel a kytarista skupiny Hillel Slovak, s drogami na pět a půl roku přestal. Úplně přestal s drogami na začátku roku 2002. V roce 2004 pak vydal své velmi naturalistické memoáry s názvem Scar Tissue. O panictví přišel asi ve 12 letech s otcovou 18letou přítelkyní, jak sám v jednom rozhovoru prý uvedl, zdědil po otci chuť ochutnat všechny holky na světě. Až do nedávna stál jeho otec v čele fanklubu RHCP. Dnes Anthony pečuje o svého syna, kterého nosí starostlivě ve vaku na svém těle, praktikuje jógu a žije zdravým životním stylem. 2. října 2007 se Anthonymu narodil syn Everly Bear. Matkou je, dnes jeho bývalá přítelkyně, modelka Heather Christie. Anthony měl po velkou část své kariéry dlouhé hnědé vlasy, zhruba nad zadek. Během nahrávání Californication si je ostříhal a obarvil na blond, poté si je nechal opět narůst po ramena. V současné době má krátké vlasy s patkou a knír.

Question: V jaké skupině zpívá Anthony Kiedis?

Answer: Red Hot Chili Peppers


Zelda Fitzgeraldová

Context: Dokonce už v dětství se její drzé chování stalo předmětem montgomerských drbů. Krátce poté, co dokončila střední školu, potkala při tanci F. Scotta Fitzgeralda. Smršť námluv začala. I když on veřejně přiznával své pobláznění, ona pokračovala ve vídání se s jinými muži. I přes boje a delší rozchod se v roce 1920 vzali a první část desetiletí strávili jako literární celebrity v New Yorku. Později ve 20. letech se přestěhovali do Evropy, kde se stali známými utečenci ztracené generace. Zatímco Scott obdržel příznivou kritiku za Velkého Gatsbyho a povídky a pár se stýkal s literárními osobnostmi, jakými byl Ernest Hemingway, jejich manželství bylo spletí žárlivosti, zášti a prudkosti. Scott používal jejich vztah pro materiál ke svým románům, dokonce bral útržky ze Zeldina deníku a připisoval je svým fiktivním hrdinkám. Zelda hledala svoji vlastní uměleckou identitu, psala články do časopisů a povídky a ve věku 27 let se stala posedlá kariérou baleríny a cvičila do vyčerpání. Napětí v jejím bouřlivém manželství, Scottův vzrůstající alkoholismus a její rostoucí nevyrovnanost byly předzvěstí Zeldina vstupu do sanatoria v roce 1930. Byla diagnostikována se schizofrenií. V marylandské klinice napsala poloautobiografický román Zachraň mi valčík, který vyšel v roce 1932. Scott byl rozčílený, že použila materiál z jejich společného života, ačkoliv on udělal to samé, např. v románu Něžná je noc, vydaném v roce 1934; tyto dva romány poskytují kontrastní portrét rozpadlého manželství. Po návratu do Ameriky odešel Scott do Hollywoodu, kde se pokusil o psaní scénářů a začal si aférku s filmovou sloupkařkou Sheilah Grahamovou. V roce 1936 nastoupila Zelda do nemocnice Highland Mental Hospital v Asheville v Severní Karolíně. Scott zemřel v Hollywoodu v roce 1940, přičemž naposledy viděl Zeldu rok a půl před smrtí. Zbývající roky strávila Zelda prací na dalším románu, který nikdy nedokončila. Hodně také malovala. V roce 1948 postihl nemocnici, v které přebývala, požár, následkem čehož zemřela. Zájem o Fitzgeraldovy opět vzrostl krátce po její smrti: pár byl předmětem populárních knih, filmů a zájmu vzdělanců. Po svém životě, kdy byla vzorem éry jazzu, bouřlivých dvacátých let a ztracené generace, našla Zelda posmrtně novou roli: po vydání populární biografie v roce 1970, která ji popsala jako oběť arogantního manžela, se stala ikonou feministek.

Question: Jaká duševní porucha byla diagnostikována Zelde Fitzgeraldovej?

Answer: schizofrenií


Německo

Context: Německo (oficiální název Spolková republika Německo, zkratka SRN; německy: Bundesrepublik Deutschland, neoficiální německá zkratka BRD) je středoevropský stát, rozdělený na 16 spolkových zemí. Na západě sousedí Německo s Francií, Lucemburskem, Belgií a Nizozemskem. Na severu je jeho sousedem Dánsko a jeho břehy jsou omývány Severním a Baltským mořem. Na východě sousedí s Polskem, na jihu se Švýcarskem a na jihovýchodě s Českem a Rakouskem. Česko je sousedem dvou spolkových zemí v Německu, a to Bavorska a Saska. Rozloha Německa je 357023 km2, přičemž území státu se nachází v mírném podnebním pásmu. Podle úředních údajů mělo Německo k 31. prosinci 2015 82,2 milionu obyvatel, což z něj činí nejlidnatější stát Evropské unie. Jeho populace ale již v letech 2003 až 2010 klesla kvůli dlouhodobě velmi nízké porodnosti, a to o skoro 800 000 obyvatel, takže až do roku 2012 bylo Německo jednou z mála západoevropských zemí s úbytkem obyvatelstva. Tento vývoj probíhá navzdory tomu, že Německo je zároveň domovem třetí největší populace imigrantů na světě. Výsledek sčítání lidu 2011 znamenal snížení dosavadního úředního odhadu stavu obyvatelstva o zhruba 1,1 miliónu lidí. Německo je co do absolutního počtu imigrantů zemí, která je nejvíce postižena současnou evropskou migrační krizí, zvláště v roce 2015. Dle známých dokumentů bylo území s latinským názvem Germania obydleno několika germánskými kmeny již před rokem 100 n. l. Od 10. století tvořila německá území jádro Svaté říše římské, která existovala až do roku 1806. V 16. století se severní oblasti staly centrem reformace. Ke sjednocení velké části tehdejšího Německa došlo po prusko-francouzské válce v roce 1871. V roce 1914 se Německo významně podílelo na vypuknutí první světové války. V roce 1939 rozpoutalo Německo druhou světovou válku, která trvala do roku 1945 a byla doposud největší válkou historie. Po porážce v této válce přišlo Německo o území východně od řek Nisy a Odry včetně exklávy Východní Prusko.

Question: S kým sousedí Německo na severu?

Answer: Dánsko


Albatrosovití

Context: Velká úmrtnost je již při samém hnízdění mláďat, kdy hodně vajec praskne na kamenitém podkladu nebo čerstvě vylíhnutá jsou při nepozorností rodičů uchvácena chaluhami nebo racky. Velké nebezpečí jim také hrozí v místech, kde lidé v minulostí zavlekli krysy a kočky, které je loví, nebo od králíků, kteří hrabáním rozrývají jejich hnízda a ničí vejce. Riskantní jsou i pokusy mláďat o prvý let, kde na ně ve vodě čekávají žraloci a draví delfíni. Také lidé svou činnosti tyto ptáky ohrožují, přestože záměrné lovení albatrosů již snad neexistuje. Rybářské lodě chytají ohromná množství ryb a na hejna ptáků již moc nezbývá, proto albatrosi okolo lodí loví rybky připravené jako nástraha a chytnou se na háček, nebo se při lovu zapletou do rybářské sítě s rybami a utonou. Dále velkým nebezpečím, nejen pro albatrosy, jsou plasty, které ptáci omylem pozřou z mořské hladiny, ty jim poškozují trávicí orgány a ptáci hynou. Nebezpečím ohrožujícím velká množství ptáků jsou ropné havárie v blízkosti hnízdišť. Bylo již uzavřeno několik mezinárodních smluv mající tato nebezpečí eliminovat. Za kriticky ohrožené druhy (CR) jsou považováni albatros amsterdamský, albatros galapážský, albatros tristanský a za ohrožené druhy (EN) albatros Carterův, albatros černobrvý, albatros černonohý, albatros hnědý, albatros pestrozobý a albatros Sanfordův. Vědecké názory na počty rodů a druhů se dlouho vyvíjely, zde je uvedeno jedno z posledních zatřídění: rod Diomedea Linnaeus, 1758 albatros amsterdamský (Diomedea amsterdamensis) Roux, et al., 1983 albatros jižní (Diomedea. antipodensis) Robertson et Warham, 1992 albatros tristanský (Diomedea dabbenena) Mathews, 1929 albatros královský (Diomedea epomophora) Lesson, 1825 albatros stěhovavý (Diomedea exulans) Linnaeus, 1758 albatros Sanfordův (Diomedea. sanfordi) Murphy, 1917 rod Phoebastria Reichenbach, 1853 albatros bělohřbetý (Phoebastria albatrus) (Pallas, 1769) albatros laysanský ( Phoebastria immutabilis) (Rothschild, 1893) albatros galapážský (Phoebastria irrorata. ) Salvin, 1883 albatros černonohý (Phoebastria nigripes) (Audubon, 1839) rod Phoebetria Reichenbach, 1853 albatros hnědý (Phoebetria fusca) (Hilsenberg, 1822) albatros světlohřbetý (Phoebetria palpebrata. ) (Forster, 1785) rod Thalassarche Reichenbach, 1853 albatros Bullerův (Thalassarche bulleri) (Rothschild, 1893) albatros Carterův (Thalassarche carteri) (Rothschild, 1903) albatros šelfový. (Thalassarche cauta) (Gould, 1841) albatros pestrozobý (Thalassarche chlororhynchos) (J. F. Gmelin, 1789) albatros šedohlavý (Thalassarche chrysostoma) (Forster, 1785) albatros chathamský. (Thalassarche eremita) (Murphy, 1930) albatros campbellský (Thalassarche impavida) (Mathews, 1912) albatros černobrvý (Thalassarche melanophris) (Temminck, 1828) albatros snarský (Thalassarche salvini) (Rothschild, 1893) Thalassarche steadi Falla, 1933

Question: Je albatros galapážský kriticky ohrožený druh?

Answer: Za kriticky ohrožené druhy (CR) jsou považováni albatros amsterdamský, albatros galapážský, albatros tristanský a za ohrožené druhy (EN) albatros Carterův, albatros černobrvý, albatros černonohý, albatros hnědý, albatros pestrozobý a albatros Sanfordův.


Donald Arthur Glaser

Context: Donald Arthur Glaser (21. září 1926, Cleveland, Ohio - 28. února 2013, Berkeley, Kalifornie) byl americký fyzik a neurobiolog. Proslavil se zejména vynálezem bublinkové komory, za což obdržel v roce 1960 Nobelovu cenu za fyziku.

Question: Kde zemřel Donald Arthur Glaser?

Answer: Berkeley


Hostitel

Context: Hostitel je označení pro organizmus (rostlina, živočich), který se stal domovem jinému organizmu, který v něm cizopasí. Jde o organismus, ve kterém parazit pohlavně dospívá a pohlavně se rozmnožuje. Pouze v tomto hostiteli existují předpoklady pro další rozmnožování parazita. V něm vývojový cyklus parazita začíná i končí. U parazitů s přímým vývojem je definitivní hostitel jediným hostitelem. Je to hostitel pro daný druh parazita netypický, parazit se u něj vyskytuje většinou sporadicky. Infekce určitým parazitem může probíhat u aberatních hostitelů odlišně než u definitivního hostitele (např. vyšší či nižší patogenita). Organismus, jenž stojí mimo vývojový cyklus parazita. Parazit se v tomto hostiteli nijak nevyvíjí a v podstatě čeká na to, až se dostane do definitivního hostitele. Paratenický hostitel usnadňuje parazitu přenos do definitivního hostitele a nebo chrání parazita před nepříznivým prostředím. Termín rezervoárový hostitel může být používán i jiném slova smyslu. Například "rezervoárovým hostitelem trichinelózy ve volné přírodě je prase divoké". V tomto případě se chápe pod rezerovoárovým hostitelem organismus, u kterého se parazit vyskytuje nejčastěji v přírodě a od kterého se můžou nakazit jiní hostitelé. Ve virologii a bakterilogii se podobně používá termín rezervoár viru, baktérie. Mezihostitel Slovníkové heslo hostitel ve Wikislovníku

Question: Jaký je název organizmu, který se stal domovem jiného organizmu, který v něm cizopasí?

Answer: Hostitel


Resolutio Carolina

Context: Resolutio Carolina Resolutio Carolina bylo nařízení císaře a uherského krále Karla VI. z roku 1731, které upravovalo náboženské poměry v Uhrách. Podle tohoto nařízení bylo státem uznané náboženství římskokatolické vyznání. Protestanti mohli na základě nařízení svobodně a veřejně vyznávat svou víru, ale pouze na tzv. artikulárních místech, odkud se protestantští kněží nesměli bez povolení vzdálit. Při křtu dětí protestanti podléhali dozoru katolického duchovenstva a v otázkách manželství římskokatolickému tribunálu. Smíšená manželství se mohla uzavírat pouze před římskokatolickým knězem, děti narozené v takových manželstvích musely být římskokatolického vyznání. Resolutio Carolina byla upravena v roce 1734 a v roce 1781 zrušena a nahrazena Tolerančním patentem Josefa II.. Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku Resolutio Carolina na slovenské Wikipedii.

Question: Co upravovalo nařízení Resolutio Carolina?

Answer: náboženské poměry v Uhrách


Resource Description Framework

Context: RDF je standardizovaný formát, který umožňuje vyjadřovat popisné informace o WWW zdrojích.[1] Zároveň je to i formát grafový, takže veškerá data v RDF lze zapsat pomocí grafu s orientovanými hranami, které je možné zapsat jako množinu trojic.[2] Zdrojem, který může být popsán pomocí RDF, může být jakýkoliv zdroj, který lze jednoznačně identifikovat pomocí URI (Uniform Resource Identificator). Tento identifikátor jednoznačně určuje, o jaký konkrétní zdroj se ve webovém obsahu, který je tvořen různými typy dokumentů, jedná. Historie Formát nemá konkrétního autora, ale vznikl jako reakce na potřebu flexibilní architektury pro podporu vytváření a výměny webových metadat různých organizací, v jejich společné kooperaci. Na výslednou podobu měly, kromě jiných, vliv platforma PICS a další metadatové formáty jako například Dublin Core, Meta Content Framework nebo Warwick Framework.[1] RDF je hlavní komponentou sémantického webu, což je návrh konsorcia W3C: evoluční stupeň World Wide Webu, ve kterém mohou aplikace ukládat, vyměňovat si a používat strojově čitelné informace distribuovaně přes síť, což umožňuje uživatelům pracovat s informacemi efektivněji a s větší jistotou. Datový model Hlavní myšlenkou RDF je k popisovanému zdroji přiřadit výraz ve tvaru podmět – vlastnost – předmět (též subjekt – predikát – objekt). Pro tento výraz se také používá termín trojice. Jinak řečeno RDF popisuje zdroj, ten má nějaké vlastnosti a tyto vlastnosti mají odpovídající hodnoty. Přičemž podmět definuje, o jaký zdroj se jedná, vlastnost určuje jeho charakter a zároveň vyjadřuje vzájemný vztah mezi podmětem a předmětem. Konkrétní příklad lze ukázat například na výroku: Obloha má modrou barvu. Po rozložení do trojice pak obloha je podmětem, má barvu vyjadřuje vlastnost a modrou vyjadřuje předmět. V grafické podobě RDF grafu by pak vlastnosti byly jeho hrany, které by byly orientovány od podmětu k předmětu, a ty by tvořily jeho vrcholy.[2]

Question: Jaká je zkratka pro systém popisu zdrojů?

Answer: RDF


Douglas Adams

Context: Douglas Noël Adams (11. března 1952 Cambridge – 11. května 2001) byl anglický spisovatel, dramatik humoristických rozhlasových pořadů a hudebník, který proslul knižní sérií Stopařův průvodce Galaxií. Tato pětidílná série, jíž se v tištěné podobě vydalo přes patnáct milionů výtisků, byla nejprve uvedena v rádiu, a posléze přepracována do podoby televizního seriálu, komiksové řady, počítačové hry a celovečerního filmu (ten byl dokončen až po Adamsově smrti). Knihy se dočkaly také divadelního zpracování v několika provedeních - rané inscenace čerpaly z aktuálních Adamsových poznámek. Jeho fanoušci ho znají také pod jménem Bop Ad, které vzniklo chybným výkladem jeho nečitelného podpisu, nebo pod zkratkou jeho iniciálů, DNA. Kromě Stopařova průvodce napsal nebo se autorsky spolupodílel na třech dílech sci-fi seriálu Doctor Who (pro sedmnáctou sezónu navíc vytvořil scénář). Mezi jeho další díla patří romány s hlavní postavou Dirka Gentlyho, dvě knihy Životic, na nichž spolupracoval s Johnem Lloydem, a dokumentární publikace Ještě je můžeme vidět - výprava za vymírajícími živočichy , která vznikla jako doprovod ke stejnojmennému rozhlasovému vysílání BBC. Dal také podnět k vytvoření počítačové hry Vesmírná loď Titanic, která byla později Terry Jonesem převedena do románové podoby. On sám se označoval za "radikálního ateistu", přátelé a fanoušci ho znali také jako ekologického aktivistu a milovníka rychlých aut, fotoaparátů, počítačů Macintosh a dalších "technických vymožeností". Uznávaný biolog Richard Dawkins zasvětil svou knihu The God Delusion (Boží blud) právě jemu a popisuje v ní, jak jeho výklad evoluce vyústil v Adamsovo "konvertování" k ateismu. Byl nadšeným zastáncem techniky - například o e-mailu a Usenetu psal dávno předtím, než se staly populárními a široce rozšířenými. Ke konci života působil jako vyhledávaný lektor, přednášející o moderních technologiích a životním prostředí. Dne 25. května je na jeho památku pořádán Ručníkový den. Narodil se Janet Adamsové (rozené Donovanové, později Thriftové) a Christopheru Douglesi Adamsovi v anglickém městě Cambridge. Jeho sestra Susan přišla na svět v březnu roku 1955. Když se Christopher a Janet o dva roky později rozvedli, Douglas a Susan se přestěhovali k Janetiným rodičům do Brentwoodu v Essexu. Jeho babička ve svém domě poskytovala útočiště poraněným zvířatům (pod záštitou Královské společnosti pro prevenci krutosti na zvířatech, britské RSPCA), ale to vedlo ke "zhoršení senné rýmy a astmatu malého Douglase". Christopher Adams se znovu oženil v červenci roku 1960, jeho manželkou se stala Mary Judith Stewartová (rozená Robertsová).

Question: Kdo byl Douglas Noël Adams?

Answer: anglický spisovatel, dramatik humoristických rozhlasových pořadů a hudebník, který proslul knižní sérií Stopařův průvodce Galaxií


Hašiš

Context: Hašiš je droga, která se získává z květenství samičích rostlin konopí (Cannabis). Nejdostupnější a asi i nejčistší způsob je oddělit pryskyřici přes jemné síto (průměr oka cca. 0,2 - 0,1 mm). Takto vzniklý prášek se nazývá kief (nebo kif) a dále se za pomoci tepla stlačuje do výsledných bloků hašiše. Tímto způsobem se získává hašiš např. v Maroku a řadě dalších států. Další způsoby zahrnují tření květenství v rukách (na rukou se pak vytváří vrstva pryskyřice - tzv. čaras) nebo extrakci v organických rozpouštědlech (např. 80% líh, ether...), které se pak beze zbytku odpaří. Účinná látka je, stejně jako u marihuany, tetrahydrocannabinol (THC), ale ve větších koncentracích. Má hnědou nebo tmavě zelenou až černou barvu. Je pevného skupenství, po zahřátí měkne. Kromě pevné formy také existuje hašišový olej, který je silnější. Ten se získává buď extrakcí pomocí butanu (v kapalném skupenství) nebo extrakcí v nepolárních rozpouštědlech. Obojí je ovšem komplikované a nebezpečné (butan je silně hořlavý). Účinky jsou závislé na typu osobnosti, podobně jako u marihuany. Čas je vnímán zkresleně, plyne velmi pomalu. Zvuky a barvy jsou vnímány jasněji, při požití větších dávek mohou přejít až ve zrakové nebo sluchové halucinace. Objevují se pocity depersonalizace, někdy i poruchy krátkodobé paměti. Nejčastěji se kostička hašiše nahřeje zapalovačem, nadrolí se (většinou méně než 250 miligramů), smíchá se s tabákem a ubalí se hašišový joint. Nebo se kouří samotný ve vodní dýmce. Může se používat i ústně, pak je potřeba větší množství (asi 2 g). Nejčastěji se míchá s něčím, co obsahuje tuky např. s jogurtem nebo kapučínem (protože účinná látka je rozpustná v tucích). Hašiš lze také užívat jako tzv. "suchý drink", hašiš se uválí na váleček, na skleničku se položí kus papíru (např. pivní tácek), kterým se propíchne špendlík, hašiš se zapíchne na špendlík a zapálí, poté se hašiš sfoukne a začne dýmit uvnitř skleničky, po naplnění kouřem se víko poodkryje a kouř z hašiše se vysaje.

Question: Jaká je účinná látka hašiše?

Answer: tetrahydrocannabinol


Výmarská republika

Context: Výmarská republika (německy Weimarer Republik) je označení pro historický stát Německa po pádu monarchií v Německu v roce 1918 až do nástupu nacistů k moci v roce 1933. Přestože oficiální název Německa i nadále zněl Německá říše (něm. Deutsches Reich), jednalo se o republikánský spolkový státní útvar s demokratickou spolkovou ústavou, přijatou v roce 1919 ve Výmaru, kde se po lednových volbách roku 1919 sešel 6. února 1919 první skutečně demokraticky[zdroj? ] zvolený parlament v německé historii. Od tohoto města je také odvozeno označení pro toto období. Hlavním městem Německa však zůstal i nadále Berlín. Hlavou státu byl říšský prezident, zákonodárným sborem dvoukomorový parlament (Národní shromáždění) skládající se z Říšského sněmu a Říšské rady. V čele exekutivy stála říšská vláda vedená říšským kancléřem, kterého jmenoval říšský prezident. 28. června 1919 podepsali zástupci Výmarské republiky v Paříži Versailleskou mírovou smlouvu. Podle mírové smlouvy bylo Francii navráceno Alsasko-Lotrinsko (14 522 km2); Belgii postoupeno území Moresnetu a po plebiscitu i Eupen a Malmédy (celkem 1036 km2); Polsku většina Poznaňska a Západního Pruska, část Slezska a nepatrná část Východního. Pruska (celkem 46 142 km2; Československu Hlučínsko (316 km2); Gdaňsk s okolím (1894 km2) byl přeměněn v nezávislé Svobodné město Gdaňsk pod patronací Společnosti národů; severní část Východního Pruska, Klajpeda s okolím (2416 km2) se stala autonomní částí Litvy. Později došlo i k úpravě hranic s Dánskem, které získalo po plebiscitu severní část Šlesvicka (moderní dánský okres Jižní Jutsko), celkem 3 938 km2. Sársko o rozloze 1910,49 km2 bylo na 15 let předáno do správy Společnosti národů a výnosy jeho dolů postoupeny Francii. Porýní bylo demilitarizováno a dočasně okupováno vítěznými státy.

Question: Kdy podepsali zástupci Výmarské republiky v Paříži Versailleskou mírovou smlouvu?

Answer: 28. června 1919


Rotterdam

Context: raného baroka (Rembrandt, Frans Hals, P. P. Rubens, Anton van Dyck, Jan Steen, Adriaen van Ostade), mistry italské (Tizian, Tintoretto) a španělské (Murillo, Goya. ), moderní malbu závěru 19. a počátku 20. století (Monet, Gauguin, Van Gogh), symbolismus (Odilon Redon), expresionismus, kubismus a jiné -ismy (mj. Picasso, Kandinsky) až po surrealisty (Giorgio de Chirico, René Magritte, Hans Arp, Salvator Dalí). Umělecká řemesla a design jsou zastoupena od 13. století po avantgardní směry 20. století zejména nábytkem, sklem, porcelánem, delftskou keramikou, stříbrnictvím a textiliemi. Kromě toho je na krátkodobých výstavách prezentováno současné umění. Moderní umění vystavuje Kunsthal Rotterdam, Witte de With, Tent,Chabot Museum a řada soukromých galerií. Bohatou sbírku fotografií má Nederlands fotomuseum. Architektuře v Nizozemí, zejména od secese po současnost, se věnuje Nederlands Architectuurinstituut (NAI). Město Rotterdam je spojeno s Prahou díky letecké společnosti Transavia. Ta nabízí letecké spojení již od dubna 2011 několikrát týdně. Erasmus Rotterdamský (1467 - 1536), filozof a humanista Willem de Kooning (1904 - 1997), abstraktní expresionistický malíř Edsger Dijkstra (1930 - 2002), informatik Rem Koolhaas (* 1944). , architekt, teoretik a urbanista Giovanni van Bronckhorst (* 1975), fotbalový reprezentant Raemon Sluiter (* 1978), tenista Robin van Persie (* 1983), fotbalista Obrázky, zvuky či videa k tématu Rotterdam ve Wikimedia Commons Rotterdam, Holandská turistická informační kancelář

Question: Existuje letecké spojení mezi Prahou a Rotterdamem?

Answer: Město Rotterdam je spojeno s Prahou díky letecké společnosti Transavia.


Šimonovice

Context: Šimonovice Další údaje Kód obce 564460 Geodata (OSM) OSM, WMF multimediální obsah na Commons Zdroje k infoboxu a českým sídlům.Některá data mohou pocházet z datové položky. Šimonovice (německy Schimsdorf) jsou obcí v okrese Liberec, nacházejí se na svazích Ještědského hřbetu, přesněji pod tzv. Rašovským hřebenem. Z obce vede silnice do Rašovského sedla, odkud je nádherný pohled na vrch Javorník a jeho okolí. Žije zde přibližně 1 300[1] obyvatel. Historie První písemná zmínka o obci pochází z roku 1545, kdy ves náležela k dubskému panství. Vznikla pravděpodobně českou vnitřní kolonizací - název je zřejmě odvozen od jména prvního rychtáře Šimona. Později, zejména za protireformace, sem však přicházeli noví osadníci ze Saska, ves se tudíž poněmčila. Ves byla dlouho samostatnou, roku 1980 však byla sloučena s Dlouhým Mostem a v roce 1986 pak byla spolu s ním připojena k Liberci jako městská čtvrť Liberec XXXIX-Šimonovice. K opětovnému osamostatnění Šimonovic došlo 1. září 1990,[2] kdy se staly sídlem obecního úřadu, který spravuje území čtyř kdysi samostatných vsí či osad: Šimonovic, Minkovic, Rašovky a Bystré. V devadesátých letech 20. století došlo k nebývalému rozvoji stavební činnosti na katastru obce, zejména k výstavbě nových rodinných domů, a to v důsledku její pěkné polohy a blízkosti města Liberce. Dne 25. dubna 2018 bylo schváleno usnesením výboru pro vědu, vzdělání, kulturu, mládež a tělovýchovu udělení znaku a vlajky obce.[3]

Question: Kolik obyvatel má obec Šimonovice?

Answer: 1 300


Vladislav Vančura

Context: Národní umělec Vladislav Vančura (23. června 1891 Háj ve Slezsku - 1. června 1942 Praha) byl český spisovatel, dramatik, filmový režisér, původním povoláním lékař. Narodil se v Háji ve Slezsku. Jeho otec se dlouhou dobu nemohl uplatnit, a tak se často stěhovali. Dětství prožil na venkově, kde získal lásku k přírodě a koním. Jeho studijní výsledky nebyly příliš dobré a tak středoškolská studia dokončil maturitou na gymnáziu až v roce 1915. Na vysoké škole studoval nejdříve práva, ale po těžké nemoci matky přestoupil na medicínu, kterou absolvoval v roce 1921. Téhož roku se oženil s kolegyní ze studií-lékařkou Ludmilou Tuhou, se kterou měl společnou ordinaci ve Zbraslavi u Prahy. V roce 1923 se manželům Vančurovým narodila dcera Alena (provdaná Santarová), pozdější spisovatelka. Koncem 20. let si ve Zbraslavi postavil dům a věnoval se výhradně spisovatelské činnosti. Jeho bratrancem byl Jiří Mahen. Byl členem a prvním předsedou Devětsilu (1920), přívrženec poetismu, ve třicátých letech byl členem Levé fronty.

Question: Kdy zemřel Vladislav Vančura?

Answer: 1. června 1942


V zajetí Vikingů

Context: V zajetí Vikingů Vikingská loď V zajetí Vikingů je název společného českého vydání dvou dobrodružných a na sebe navazujících románů norské spisovatelky Torill Thorstad Haugerové. Jde o první dva díly autorčiny šestidílné série z doby Vikingů z 10. století, o romány Rø av vikinger (1978, Uneseni Vikingy) a Flukten fra vikingene (1979, Útěk před Vikingy). Kniha vyšla roku 1988 v pražském nakladatelství Albatros v překladu Hany Ševčíkové jako 180. svazek edice Knihy odvahy a dobrodružství. V knize se první díl jmenuje Únos a druhý díl Útěk. Obsah knihy PřeskočitVarování: Následující část článku vyzrazuje zápletku nebo rozuzlení díla. Únos Jedenáctiletý Patrik a desetiletá Sunnita jsou sourozenci a žijí se svou rodinou v Irsku ve vesnici na pobřeží. Prožívají bezstarostné dětství a jen z doslechu se dozvídají o řádění loupeživých a krutých Vikingů. Jednoho dne však Vikingové vesnici přepadnou a vypálí a sourozence unesou do Norska. Zde se stanou otroky mocného jarla Hå a dostanou nové jméno Reim a Tira. Život v otroctví jim přináší drsné zážitky a krutou dřinu, ale také nové přátele, jako například jarlova syna Sigurda, pojmenovaného podle hrdiny staré severské ságy. Oba sourozenci však neustále doufají, že se jednou dostanou zpět domů. Když jarl Hå na jednom vikingském nájezdu zahyne, přepadnou jeho dvorec ziskuchtiví sousedé. V nastalém zmatku se sourozencům podaří uprchnout a dostat se k sedlákovi Bredemu a jeho ženě Bergliotě, kteří s otroky zacházejí v podstatě stejně jako s lidmi svého vlastního stavu. Útěk Sedlák Brede se rozhodne opustit svou chudou půdu v Norsku a vydat se na Island, aby si tam vybudoval nové hospodářství.

Question: Čí jsou dvě dobrodružné navazující romány v zajetí Vikingú ?

Answer: Torill Thorstad Haugerové


Jihlava

Context: V roce 1969 se v Jihlavě na náměstí na protest proti normalizaci upálil Evžen Plocek. Jeho pamětní deska se nachází u morového sloupu v horní části Masarykova náměstí. Zrušení zemského uspořádání a nové krajské zřízení z roku 1949 přineslo Jihlavě status krajského města, centra Jihlavského kraje. Další správní reformou roku 1960 však byla Jihlava přičleněna k Jihomoravskému kraji s centrem v Brně a zůstala pouze městem okresním. K 1. lednu 1951 se Jihlava dočkala rozšíření svého území o Bedřichov, Helenín, Hruškové Dvory, Staré Hory a Pančavu, přičemž Bedřichov a Staré Hory patří do Čech. Tím vznikla tzv. "Velká Jihlava". K 17. květnu 1954 byly Hruškové Dvory od Jihlavy odděleny a naopak byla k Jihlavě připojena osada Sasov. V roce 1960 se Jihlava stala okresním městem Jihomoravského kraje s krajským městem Brnem. K 1. lednu 1968 byla Jihlava rozšířena o obec Pávov. Další rozšíření proběhlo k 1. srpnu 1976, kdy byly k Jihlavě připojeny Antonínův Důl, Červený Kříž, Henčov, Heroltice, Hruškové Dvory, Hybrálec, Pístov, Popice, Rančířov, Smrčná, Vysoká a Zborná. K 1. dubnu 1980 byly k Jihlavě připojeny Horní Kosov, Hosov, Malý Beranov a Kosov.

Question: Ve kterém roce se Jihlava stala okresním městem Jihomoravského kraje s krajským městem Brnem?

Answer: 1960


GoHands

Context: GoHands je japonské animační studio založené v roce 2008 bývalými zaměstnanci studia Satelight. Princess Lover! (2009) Čeburaška arere? (2009) Seitokai jakuindomo (2010) K (2012) Coppelion (2013) Seitokai jakuindomo* (2014) K: Return of Kings (2015) Hand Shakers (2017) K: Seven Stories (? ) Seitokai jakuindomo (2011) Asa made džugjó ču! (2012) Mardock Scramble: The First Compression (2010) Mardock Scramble: The Second Combustion (2011) Mardock Scramble: The Third Exhaust (2012) K: Missing Kings (2014)

Question: Kdo založil studio GoHands?

Answer: bývalými zaměstnanci studia Satelight


Zdeněk Burian

Context: Zdeněk Michael František Burian (11. února 1905 Kopřivnice - 1. července 1981 Praha) byl český malíř a ilustrátor dobrodružných knih. Proslul zejména svými paleontologickými rekonstrukcemi společně s profesorem Josefem Augustou. Jeho výtvarného talentu si všimli již na základní škole, ve 14 letech byl (na doporučení ilustrátora Jana Gotha a Maxe Švabinského) přijat na Akademii výtvarných umění, přímo do druhého ročníku. Na škole vydržel ale pouze necelé 2 roky a už v šestnácti se začal živit jako ilustrátor. Ilustroval především dobrodružnou literaturu. První knihou, k níž takto přispěl, bylo Dobrodružství Davida Balfoura od Stevensona. Ilustroval také řadu knih Eduarda Štorcha, a tyto ilustrace měly osudový význam pro jeho celoživotní dílo. Mezinárodního uznání se mu totiž dostalo především za rekonstrukce vymřelých zvířat a rostlin, kterým se věnoval ve spolupráci s předními odborníky, mezi nimiž byli paleontolog Josef Augusta, antropolog Vojtěch Fetter a další. Po smrti Josefa Augusty spolupracoval na řadě rekonstrukcí s paleontologem Z.V. Špinarem, četné paleoantropologické rekonstrukce vedl zoolog Vratislav Mazák, který se původem člověka intenzivně zabýval. Vratislav Mazák byl také významným katalogizátorem Burianova díla. Přesto byl Zdeněk Burian značně opomíjen (byl mu vytýkán naturalismus a akademismus), protože se režimu (mimo jiné) nelíbila ani jeho orientace na západní literaturu, ani jeho aktivní působení v trampingu, ani velké sympatie ke hnutí woodcraft.[zdroj? ] Byl členem Svazu čs. výtvarných umělců, Sdružení výtvarníků Purkyně a pravidelně se zúčastňoval členských výstav. Jeho dílo je velmi rozsáhlé. Vytvořil asi 10 000 děl určených k reprodukci (tedy ilustrace a obálky pro knihy i časopisy, v tomto počtu je zahrnuta i drtivá většina jeho "pravěkého" díla). Kromě toho vytvořil dnes těžko zjistitelné množství (řádově stovky) děl v rámci tzv. volné tvorby (zde lze počítat nejrůznější věci - od rozměrných olejů až po malé kresbičky obdivovatelům do památníčku či ty nejjednodušší přípravné skici). Nebyl experimentátor, zdokonaloval pouze svoji techniku, snažil se, aby jeho dílo bylo přístupné každému. Ilustroval česká vydání kolem 500 knih (a navrhl 600 knižních obálek), například od autorů Jaroslava Foglara, Rudyarda Kiplinga, Jacka Londona, Karla Maye, Eduarda Štorcha nebo Julese Verna.

Question: Kde zemřel Zdeněk Burian?

Answer: Praha


Svobodná Evropa

Context: Svobodná Evropa (plný anglický název Radio Free Europe/Radio Liberty, RFE/RL) je rozhlasová organizace založená Kongresem USA pro šíření objektivních informací v diktátorských režimech. RFE sám ovšem spadal pod kompetenci tzv. "Národní rady pro svobodnou Evropu" (National Committee for a Free Europe). Po projevu Winstona Churchilla na univerzitě (Westminster College) v americkém Fultonu (stát Missouri), dne 5. března 1946 se začal používat termín "železná opona" pro hranici mezi státy Západní Evropy a satelity Sovětského svazu. Jedinou možností jak proniknout touto "železnou oponou" a svobodně informovat tamější obyvatelstvo byly rádiové vlny, neboť televize v dimenzích, ve kterých je známá dnes, neexistovala. V červnu 1949 založil zastupující ředitel CIA, Allen Welsh Dulles, zpravodajskou organizaci "Národní radu pro svobodnou Evropu" (National Committee for a Free Europe), čímž reagoval na založení podobné organizace pod názvem "Rada svobodného Československa" (Council of Free Czechoslovakia), dne 25. února 1949. V této souvislosti konzultuje Dulles vedení rady za přítomnosti Petra Zenkla, Ing. Jana Bervidy, Julia Firta a Ferdinanda Peroutky. Za Poláky byl přítomen Jan Nowak-Jezioraňski. Allen Dulles sdělil exulantům, že Ministerstvo zahraničí USA (jeho starší bratr John Foster Dulles) zamýšlí vybudování rozhlasového vysílače v Mnichově na území SRN. Podle pozdějšího tvrzení Jožky Pejskara bylo označení stanice Radio Free Europe vynálezem Julia Firta, který se také krátký čas stal prvním zastupujícím ředitelem "Svobodné Evropy". V roce 1951 byl jmenován zástupcem šéfredaktora RFE, redakce New York a 1955 se stává ředitelem československé sekce RFE v Mnichově. RFE zahájila provoz v Mnichově dne 1. května 1951 a to v češtině. První věta zněla: Volá hlas svobodného Československa, rozhlasová stanice Svobodná Evropa... Několik minut nato se ozval zvuk rušiček, jejichž typickému zvuku se říkalo "moskevské boogie". Prvním ředitelem českého oddělení RFE v letech 1951 - 1961 se stal Ferdinand Peroutka. Během oněch deseti let RFE už vysílala ve více než deseti jazycích světa na krátkých vlnách v časovém objemu přes 500 hodin týdně. RFE se zaměřoval na politickou, hospodářskou, sociální a kulturní situaci v zemích za "železnou oponou". Nejpopulárnějšími československými hlasateli a žurnalisty RFE v letech 1951 - 1968 byli: Rozina Jadrná-Pokorná (hudební pořady), Ferdinand Peroutka (fejetony a úvahy), Jožka Pejskar (píše pod pseudonymem "Jožka Pero" politické komentáře). V roce 1964 zakládá v Mnichově měsíčník "České slovo" jehož byl do roku 1978 šéfredaktorem. Za zmínku stojí i Dr. Mirek Podivínský (pseudonym: "Martin Zemek"), Jaroslav Pecháček a Antonín Paleček, organizátoři "letákových akcí" (vzdušné balóny) na území ČSR. 1. března 1953 vzniklo v Mnichově "Radio Liberty" (Radio Svoboda), které začala vysílat pro národy Sovětského svazu.

Question: Který americký orgán založil rádio Svobodná Evropa?

Answer: Kongresem USA


Herbert Hoover

Context: Herbert Clark Hoover (10. srpna 1874 - 20. října 1964) byl americký politik a 31. prezident USA v letech 1929-1933. Syn kvakerů, přistěhovalců z Německa a Švýcarska. Jeho rodiče zemřeli, když byl Herbert ještě mladý. Otec Jesse v roce 1880 a matka Hulda Minthorn o tři roky později. Původní rodinné příjmení neznělo Hoover, nýbrž Huber. Jako ministr obchodu USA garantoval spolu s prezidentem Masarykem první mezinárodní světový kongres o vědeckém řízení, konaný v Pantheonu Národního muzea v Praze v červenci 1924 (1.PIMCO - First Prague International Management Congress). Byl prvním americkým prezidentem, který se narodil západně od řeky Mississippi. Za jeho vlády vypukla Velká hospodářská krize. Obrázky, zvuky či videa k tématu Herbert Hoover ve Wikimedia Commons Osoba Herbert Hoover ve Wikicitátech (německy) Claus Bernet: Herbert Hoover, in: BBKL, 30, 2009, 644-653: [1]

Question: Kolikátým prezidentem USA byl Herbert Clark Hoover?

Answer: 31.


Alfons Mucha

Context: Mucha se stal známým jako umělec pracující v oboru užitého umění, kromě reklamních plakátů tvořil i návrhy obalů pro celou řadu spotřebních předmětů, maloval návrhy jídelních menu, kalendářů a dekorativních zástěn, doplňoval knihy svými ilustracemi, např. Otčenáš (Le Pater, 1899), mimo jiné vytvořil grafickou předlohu k první československé poštovní známce a navrhoval i grafickou podobu československých bankovek. Jeho tvorba zahrnuje návrhy interiérů, nádobí, šperků, ale i návrh okna v katedrále sv. Víta (1931, scény z života sv. Cyrila a Metoděje realizovala firma Jan Veselý, od západu třetí okno vlevo) v Praze. Alfons Mucha byl velkým vlastencem a celý život snil o realizaci cyklu velkoformátových obrazů Slovanská epopej, kterým chtěl shrnout dějiny slovanského národa. Cyklus velkých pláten maloval na zámku Zbiroh od roku 1910. Epopej byla dokončena v roce 1928 a Muchův americký mecenáš Charles R. Crane ji věnoval Praze. Dříve byl tento cyklus k vidění na zámku v Moravském Krumlově, nyní je umístěn v Praze ve Veletržním paláci (výstava otevřena v květnu 2012). Alfons Mucha byl také dobrým fotografem, který své snímky využíval jako předlohu při své malířské tvorbě, jeho snímky se tak kompozičně velmi podobají jeho slavným obrazům. Muchova dokumentace z cest z Ruska, z období před Říjnovou revolucí, tvořila důležité podklady právě pro cyklus Slovanská epopej. Když dostal od komisaře pařížské Světové výstavy v roce 1900 za úkol vyzdobit pavilon Bosny a Hercegoviny, vypravil se s fotoaparátem na Balkán a až poté začal malovat obří dekorativní panel (panó), které bylo dominantou vídeňské expozice. Je považován za zakladatele české školy klasického fotografického aktu. Jeho fotografie jsou také součástí sbírky Fotografis, která byla představena na začátku roku 2009 v Praze. Alfons Mucha zemřel v Praze 14. července 1939 po výslechu gestapem na zápal plic. Pochován je na Slavíně na Vyšehradském hřbitově. Výběr z jeho děl a některé jeho osobní předměty jsou vystaveny v Muchově muzeu v Praze. Muchova matka Amálie Malá se narodila 5. srpna 1822 v Budišově u Třebíče v rodině mlynáře Tomáše Malého. Po matce Alžbětě Malé (roz. Ratkowské) měla polské předky. Tato krásná, zbožná, vzdělaná a sečtělá žena se zájmem o výtvarné umění byla vychovatelkou ve vídeňské šlechtické rodině. Ve Vídni žila do sedmatřiceti let. Po návratu na Moravu se provdala za vdovce, vinaře a soudního zaměstnance Ondřeje Muchu, s nímž měla 3 děti: syna Alfonse a dcery Andělu a Annu.

Question: Kde Mucha čerpal podklady pro cyklus Slovanská epopej?

Answer: Ruska


Bukáček malý

Context: Bukáček malý (Ixobrychus minutus) je nejmenší volavka žijící na území Česka, která je velká asi jako hrdlička zahradní. Samec má hřbet černý, samice hnědavě skvrnitý. Mláďata jsou hnědá, podélně čárkovaná. Nohy má zelenožluté. Žije velmi skrytě v rákosových a vrbových porostech a jeho přítomnost je tak nejlépe zjistitelná po hlase. == Hlasový projev == Samec se ozývá, především v noci, hlubokým nepřetržitým a monotónním "vru, vru, vru." V letu občas nosovým "kerak". == Rozšíření == Západní část Eurasie až po západní Čínu, Pákistán a severní Indii, Afrika jižně od Sahary a východní Austrálie. Malé populace se vyskytují i na Madagaskaru a Nové Guineji. V Evropě jako hnízdící pták chybí na Britských ostrovech, v Irsku, Dánsku, Estonsku, ve Skandinávii a v severním Rusku. == Výskyt v ČR == Bukáček malý je v ČR vzácný druh s odhadem početnosti 60 až 80 párů. Většina prokázaných hnízdění pochází z pravidelně obsazovaných lokalit v Polabí, jižních Čechách a na jižní a severní Moravě. Dříve (do 60.let 20.stol.) u nás výrazně hojnější. Je chráněný zákonem jako silně ohrožený druh. == Hnízdění == Vzácně hnízdí v močálech, bažinách a na březích rybníků zarostlých rákosem. Hnízdí v květnu až červenci, většinou jednou ročně. Hnízdo je miskovitá stavba ze stébel ostřice a rákosí umístěná těsně nad vodou. Samice snáší 4-6 bělavých vajec na kterých sedí oba rodiče asi 17-19 dní. Mláďata opouštějí hnízdo ještě nevzletná po 10-12 dnech, kdy se obratně pohybují v rákosí v okolí hnízda. Vzletnosti dosahují mladí ptáci ve stáří 21 – 23 dnů. == Tah == Bukáček malý je tažný pták, na hnízdiště se vrací na přelomu dubna a května, odlétá během srpna a září. Zimuje v mokřadech střední rovníkové Afriky. == Potrava == Živí se hmyzem, pavouky, měkkýši, rybami nebo žábami. == Chov v zoo == V Evropě je tento druh chován ve 30 zoo. Z toho ve čtyřech českých: Zoo Dvůr Králové Zoo Ostrava Zoo Plzeň Zoo Praha === Chov v Zoo Praha === Záznamy o chovu bukáčků existují již z doby krátce po počátcích zoo. Reálný chov však byl založen až v roce 2007, kdy přišel pár těchto brodivých ptáků. První mládě odchovali v roce 2009 – jednalo se o první odchov v rámci českých zoo. Úspěch se podařilo ještě několikrát zopakovat, např. v květnu 2013 se vylíhla dvě mláďata.

Question: Jaký hřbět má samec bukáčka malého?

Answer: černý


Dračí doupě

Context: Dračí doupě je česká fantasy hra na hrdiny, kterou v roce 1990 vytvořilo nakladatelství Altar, ale většina lidí si ji přizpůsobilo dle vlastních požadavků. Hra z části vychází z americké hry na hrdiny Dungeons & Dragons (členění příruček; některé položky v bestiáři; rasy až na krolla a kudůka; povolání – chybí kněz). V roce 2004 vyšla nová hra Dračí doupě Plus (tzv. "Pluska") s komplikovaným jednotným systémem založeným na převodových logaritmických tabulkách, určená spíše pokročilejším hráčům. V roce 2011 vyšlo nové Dračí doupě II, jehož cílem je nahradit staré Dračí doupě jednodušším a ucelenějším systémem, snadným pro začátečníky. Tyto dva herní systémy nemají přímou návaznost na Dračí doupě 1.0 – 1.6, pouze v obecné rovině sdílí zaměření na fantasy (meč&magie, elfové, hobiti, trpaslíci ...). Dračí doupě patří mezi klasické papírové (nepočítačové) hry na hrdiny. Jeden z hráčů, tzv. Pán jeskyně (PJ), před hrou připraví úvodní příběh, mapy apod. Ostatní hráči se poté tohoto příběhu zúčastní – každý z hráčů představuje jednu postavu fantasy světa (trpasličího bojovníka, elfího kouzelníka apod.), celá družina pak dohromady putuje světem vytvořeným PJ s cílem splnit přijaté úkoly, získat peníze a slávu. Obecně neexistují limity, co hráči mohou a nemohou, o následcích jejich činů rozhoduje PJ, některé běžné herní situace (boj, sesílání kouzel, využívání zvláštních schopností apod.) se řeší na základě číselných tabulek uvedených v pravidlech a prvku náhody – hodů kostkami. Používají se kostky klasické šestistěnné (k6) a o něco netradičnější desetistěnné (k10) a občas i osmi- či čtyřstěnné. Procentní hod se řeší buď dvojitým hodem desetistěnnou kostkou, či použitím kostek dvou (pro odlišení existuje speciální procentuální kostka s čísly na stěnách po desítkách). Hraje se na čtverečkovaném, hexovém nebo prázdném papíře, popřípadě bez něj. Průvodní vlastností herního systému je zvýhodňování maximalizované postavy (min-max) typu trpaslík/kroll-válečník, hobit-zloděj, elf-kouzelník. Podrobná pravidla Dračího Doupě jsou velmi rozsáhlá a popsány v tří knihách pro Pána Jeskyně, a tří knihách pro ostatní hráče, které mají dohromady kolem 550 stran. Pán Jeskyně je vypravěč, tvůrce příběhu a map. Rovněž při hře jedná a hází kostkou za protivníky, se kterými postavy bojují, a za pravděpodobnost proběhnutí náhodné události. V americké hře zvané Dungeons & Dragons se obdobná role nazývá Dungeon Master, v jiných hrách často Pán Hry (anglicky Game Master).

Question: Kdo vytvořil Dračí doupě?

Answer: nakladatelství Altar


Velština

Context: Velština (velšsky Cymraeg nebo y Gymraeg) je keltský jazyk, kterým hovoří Velšané ve Walesu, v Anglii při hranicích s Walesem a v enklávách po celém světě. Velština je v současné době nejpoužívanějším keltským jazykem na světě. Ačkoliv význam velštiny několik desetiletí upadal, došlo v roce 1993 k jejímu obrození, když Britský parlament postavil velštinu na stejnou úroveň jako angličtinu pro používání v běžném veřejném životě. Podle výsledků průzkumu o používání velšského jazyka v roce 2004 žije ve Walesu 611 000 mluvčích. To činí asi 21,7 procent obyvatelstva. Velština používá latinskou abecedu+následující písmena s diakritikou: Á, À, Â, Ä, É, È, Ê, Ë, Ì, Î, Ï, Ó, Ò. , Ô, Ö, Ù, Û, Ẁ, Ŵ, Ẅ, Ý, Ỳ, Ŷ, Ÿ Obrázky, zvuky či videa k tématu velština ve Wikimedia Commons Slovníkové heslo velština ve Wikislovníku. Velština, nejstarší jazyk v Británii, prožívá renesanci - článek (CS) Jazykolam zvaný waleština - článek (CS) Y Wladfa - The Welsh in Patagonia / O velštině v Patagonii (EN) Welsh Language Act 1993 (plné znění, EN) Radio Cymru, velšské vysílání BBC

Question: Ve kterém roce došlo k obrození velštiny?

Answer: 1993


Formule 1#Historie

Context: O hudebním albu rockové skupiny Synkopy 61 pojednává článek Formule 1 (album). Formule 1 Nadřazené odvětví není Disciplíny Mistrovství světa jezdců Pohár konstruktérů Vrcholné soutěže Mistrovství světa od roku 1950 Pohár konstruktérů od roku 1958 Mezinárodní federace Název Mezinárodní automobilová federace Založena 1904 Web www.formula1.com Národní svaz Název Ústřední automotoklub ČR Založen 1993 Web www.uamk-cr.cz Organizační struktura současné Formule 1. Bližší detaily, viz[1] Formule 1 (zkráceně F1), je série závodů formulí, založena v roce 1950, kdy nahradila Grand Prix automobilů. Je označována za královskou disciplínu automobilového sportu pro takzvané monoposty. Spadá pod Mezinárodní automobilovou federaci (FIA), která je nejvyšší organizační složkou. Mistrovství světa F1 sestává ze série závodů, které jsou označovány jako Grand Prix (Velká cena). Soutěží se na uzavřených autodromech či tratích a městských okruzích různých tvarů a délek. Vozy jsou jednomístné, k tomuto účelu speciálně vyrobené, a jejich technické parametry se mění vzhledem k pravidlům, která se každoročně upravují. Od roku 1950 se pořádá Mistrovství světa jezdců a od roku 1958 pohár konstruktérů. Evropa je tradičním operačním centrem Formule 1 a nejvýznamnějším trhem. Postupem času si získala tato sportovní disciplína na popularitě a prosadila se ve všech částech světa. Mezi nejnovější pořadatele se zařadili Bahrajn, Čína, Malajsie a Rusko, novými kandidáty na pořádání Grand Prix jsou Jižní Korea, Bulharsko, Dubaj a Indie. Je zřejmé, že v zájmu FIA je rozšíření aktivit směrem na východ a do Asie. V USA, kde se uskutečnilo nespočet Velkých cen, se Formule 1 netěší takové popularitě, jak tomu je v Evropě. Motorismus ve Spojených státech je rozdělen do tří sérií a je silně ovlivňován politickým a komerčním bojem. F1 je řízena „Fédération Internationale de l'Automobile“ (Mezinárodní automobilovou federací - FIA), se sídlem v Paříži, na Place de la Concorde. Současným prezidentem je Jean Todt. Finanční a obchodní toky jsou řízeny Formula One Group, spadajíci až do roku 2005 společnosti SLEC Holdings, která prodala počátkem roku 2006 část akcií CVC Capital Partners.

Question: Jakou zkratku má Mezinárodní automobilová federace?

Answer: FIA


Eulerovo číslo

Context: : : : + : : 1 : 4 ! : : : + ⋯ : : {\displaystyle e=\sum _{n=0}^{\infty }{1 \over n! }={1 \over 0! }+{1 \over 1! }+{1 \over 2! }+{1 \over 3! }+{1 \over 4! }+\cdots } : Eulerovo číslo jako jediné číslo x > 0, pro které platí, že: : : : ln : : x : = : ∫ : 1 : : x : : : : : : d. : t : t : : = : 1 : : : {\displaystyle \ln {x}=\int \limits _{1}^{x}{\frac {\mathrm {d} t}{t}}={1}} : Eulerovo číslo je iracionální, tzn. jeho desetinný rozvoj je nekonečný a neperiodický. Dokonce je transcendentní, tzn. nelze ho vyjádřit jako kořen konečného mnohočlenu s celočíselnými koeficienty. 2,7182818284 5904523536 0287471352 6624977572 4709369995 9574966967 6277240766 3035354759 4571382178 5251664274 2746639193 2003059921 8174135966 2904357290 0334295260 5956307381 3232862794 3490763233 8298807531 9525101901 1573834187 9307021540 8914993488 4167509244 7614606680 8226480016 8477411853 7423454424 3710753907 7744992069. 5517027618 3860626133 1384583000 7520449338 2656029760 6737113200 7093287091 2744374704 7230696977 2093101416 9283681902 5515108657 4637721112 5238978442 5056953696 7707854499 6996794686 4454905987 9316368892 3009879312 7736178215 4249992295 7635148220 8269895193 6680331825 2886939849 6465105820 9392398294 8879332036 2509443117 3012381970 6841614039 7019837679 3206832823 7646480429 5311802328 7825098194 5581530175 6717361332 0698112509 9618188159 3041690351 5988885193 4580727386 6738589422 8792284998 9208680582 5749279610 4841984443 6346324496. 8487560233 6248270419 7862320900 2160990235 3043699418 4914631409 3431738143 6405462531 5209618369 0888707016 7683964243 7814059271 4563549061 3031072085 1038375051 0115747704 1718986106 8739696552 1267154688 9570350... Exponenciální funkce Logaritmus Číslo pí Obrázky, zvuky či videa k tématu Eulerovo číslo ve Wikimedia Commons (anglicky) A001113 v OEIS (anglicky) Eulerovo číslo v encyklopedii Mathworld (česky) Eulerovo číslo na milion desetinných míst

Question: Je Eulerovo číslo iracionální?

Answer: Eulerovo číslo je iracionální, tzn. jeho desetinný rozvoj je nekonečný a neperiodický.


Deutsches Wörterbuch

Context: Deutsches Wörterbuch (tj. Německý slovník, označovaný také DWB nebo der Grimm podle svého zakladatele) je nejvýznamnější výkladový a etymologický slovník německého jazyka. Práce na tomto projektu byla započata bratry Grimmovými v roce 1838, projekt byl úplně dokončen až v roce 1961. Slovník má celkem 32 svazků a obsahuje asi 350 000 hesel. V roce 1971 k němu byly přidány další dodatky. Slovník obsahuje výklady příslušných slov v němčině a latině, dále podrobné informace o jejich etymologii a příklady použití z německé i překladové literatury. Jsou v něm obsaženy jak historická, tak soudobá slova. Slovník obsahuje slova ze všech oborů. V tomto článku byl použit překlad textu z článku Deutsches Wörterbuch na anglické Wikipedii. Obrázky, zvuky či videa k tématu Deutsches Wörterbuch ve Wikimedia Commons Deutsches Wörterbuch online

Question: Jakého druhu je slovník Deutsches Wörterbuch?

Answer: etymologický slovník


free

Context: Domény .free není možné prozatím registrovat. Musí nejdříve projít schválením ICANN. Dále bude následovat fáze na ochranu vlastníků autorských práv (Sunrise) a fáze předregistrace. V listopadu 2013 by měla být doména uvolněná k registraci pro všechny. == Omezení == Jeden člověk bude mít možnost registrovat si jen jednu doménu zdarma. Pokud bude chtít uživatel mít více domén .free, bude si muset pořídit VIP účet a zaplatit za každých 5 domén určený poplatek. Maximum však bude 50 domén na jeden VIP účet. == Reference ==

Question: Kdy si bude muset uživatel pořídit VIP účet?

Answer: Pokud bude chtít uživatel mít více domén .free


Belgická vlajka

Context: Belgická vlajka Belgická národní vlajkaPoměr stran: 2:3 Belgická státní a válečná vlajkaPoměr stran: 13:15 Belgická státní námořní vlajkaPoměr stran: 2:3 Belgická námořní válečná vlajkaPoměr stran: 2:3 Vlajka Belgie má podobu tří stejně širokých svislých pruhů. Zleva jsou to: černý, žlutý a červený. Poměr stran listu národní vlajky je 2:3. Podoba vlajky je odvozena od francouzské vlajky a jako barvy jsou užity barvy Brabantského vévodství. Civilní garda, která vznikla po belgickém povstání proti holandské nadvládě, nosila brabantské barvy. Neobvyklý poměr stran státní vlajky 13:15 je neznámého původu.[1] Vlajka byla oficiálně přijata 23. ledna 1831, krátce poté, co Belgie získala nezávislost na Nizozemsku v roce 1830. Původně měla vlajka pruhy vodorovné, ale z důvodu podoby s nizozemskou vlajkou byly změněny na svislé. Paradoxně může působit, že článek 193 belgické ústavy popisuje národní barvy jako červenou, žlutou a černou, namísto pořadí, které je použito na vlajce. Užívání vlajky Užívání státní vlajky a ostatních vlajek řeší Královský dekret o vyvěšování vlajek na veřejných budovách z 5. července 1974. Národní vlajka se veřejně vyvěšuje:[2][3] 20. ledna 17. února 7. dubna 15. dubna 1. května 5. května 8. května 9. května 6. června 11. června 2. července 21.– 23. července 11. září 24. října 11. listopadu 15. listopadu 4. prosince v den voleb do EP Ministr vnitra může nařídit vlajkovou výzdobu i v jiných dnech. Kromě národní vlajky mohou být vyvěšovány jiné úřední vlajky v souladu s jinými články tohoto královského dekretu, obřady či místními zvyklostmi. Při oficiální návštěvě hlavy jiného státu může být vyvěšena i vlajka tohoto státu a při oficiálních svátcích mezinárodních organizací, jichž je Belgie členem, může být vyvěšena tato vlajka. Pokud je vyvěšována také vlajka jiného státu a/nebo mezinárodní organizace, je pořadí toto: 1. národní vlajka 2. národní vlajka jiného státu a/nebo vlajka organizace 3. vlajka společenství/regionu 4. vlajka provincie 5. vlajka obce Pořadí se posuzuje při pohledu z budovy nebo tribuny, jakoby pozorovatel stál zády k budově nebo tribuně, na níž jsou vyvěšeny vlajky.

Question: Jaké pruhy najdeme na belgické vlajce?

Answer: černý, žlutý a červený


Právnická fakulta Masarykovy univerzity

Context: Právnickou fakultu MU při slavnostních příležitostech typu imatrikulace nebo promoce symbolizují akademické insignie, a to žezlo Právnické fakulty z roku 1938, na jehož hlavici je alegorická postava Spravedlnosti s mečem, a řetěz děkana Právnické fakulty z roku 1936, přičemž na medaili je na aversu poprsí Albína Bráfa a na reversu liktorské pruty se sekyrou a nápis "Lex dura sed lex". K označení diplomů a jiných dokumentů fakulta používá historické pečeti. Barvou fakulty je fialová (Pantone 2593 C), v této barvě je např. provedeno logo fakulty, na němž je vyobrazena postava Spravedlnosti s mečem a paprsky a kolem ní je v kruhu nápis "Universitas Masarykiana Brunensis. Facultas iuridica". Fakulta umožňuje získat kvalifikaci právníka. Nabízí studium: v tříletém bakalářském programu Právní specializace (titul Bc.), oborech Právní vztahy k nemovitostem, Právo a finance, Právo a mezinárodní obchod, Právo a podnikání, Právo sociálního zabezpečení, Teorie a praxe přípravného. řízení trestního, Veřejná správa, Vyšší justiční úředník, Mezinárodněprávní obchodní studia a Obchodněprávní studia; a v tříletém bakalářském programu Veřejná správa, oborech Veřejná správa a Teorie a praxe trestního a správního procesu. v pětiletém magisterském programu Právo a právní.

Question: Jaká je fakultní barva PrF MU?

Answer: fialová


Hadrianus

Context: Publius Aelius Hadrianus (24. ledna 76 v Italice - 10. července 138 nedaleko Neapole), běžně známý jako Hadrianus (česky Hadrián), byl římský císař v letech 117 až 138. Náležel k tzv. adoptivním císařům, mezi nimiž vládl jako třetí v pořadí. Hadrianus pocházel z význačného rodu Aeliů, jenž původně sídlil v italském kraji Picenum a později se usadil v římské kolonii Italice v Hispánii. Hadrianův předchůdce Traianus byl bratrancem jeho otce. I přes hojné náznaky přízně se Traianus zdráhal oficiálně určit Hadriana za svého následníka. Podle Pompeii Plotiny, Traianovy manželky, ho jmenoval císařem teprve krátce před svou smrtí. Plotina projevovala Hadrianovi své sympatie, čemuž zřejmě Hadrianus vděčil za svou vládu. Podpora ze strany Plotiny byla obecně považována za příčinu Hadrianova nástupnictví. Existují ovšem důkazy svědčící o tom, že si Hadrianus vydobyl císařskou hodnost svými zásluhami při správě a velení ještě za doby trvání Traianova života. Mezi léty 100 až 108 podal Traianus několik veřejných dokladů své osobní náklonnosti vůči Hadrianovi, když ho zasnoubil se svou praneteří Vibií Sabinou, zařadil ho mezi svůj doprovod, obdaroval ho diamantovým prstenem od Nervy, což si Hadrianus vykládal jako znamení příslibu následnictví, doporučil ho do úřadu konzula (consul suffectus) a zahrnul ho četnými jinými poctami a dary.

Question: V kterých letech byl Hadrián římským císařem?

Answer: 117 až 138


Brno

Context: Brno (německy Brünn, latinsky Bruna, maďarsky Berén, v jidiš ב Brin) je statutární město, počtem obyvatel i rozlohou druhé největší město v České republice, největší město na Moravě a bývalé hlavní město Moravy. Je sídlem Jihomoravského kraje, v jehož centrální části tvoří samostatný okres Brno-město. Město leží na soutoku řek Svratky a Svitavy, má přibližně 381 tisíc obyvatel a v jeho metropolitní oblasti žije asi 600 tisíc obyvatel. Brno je centrem soudní moci České republiky, stalo se totiž sídlem jak Ústavního soudu, tak Nejvyššího soudu, Nejvyššího správního soudu i Nejvyššího státního zastupitelství. Kromě toho je celkově významným administrativním střediskem, protože zde sídlí státní orgány s celostátní kontrolní působností a další důležité instituce. Za zmínku stojí například Úřad pro ochranu hospodářské soutěže, veřejný ochránce práv nebo Státní zemědělská a potravinářská inspekce. Od roku 1777 je Brno také sídlem římskokatolické brněnské diecéze, biskupským chrámem je katedrála svatého Petra a Pavla na Petrově. Město je významným střediskem vysokého školství s 34 fakultami čtrnácti univerzit a dalších vysokých škol s více než 83 000 studenty.

Question: Je město Brno centrem soudní moci České republiky?

Answer: Brno je centrem soudní moci České republiky, stalo se totiž sídlem jak Ústavního soudu, tak Nejvyššího soudu, Nejvyššího správního soudu i Nejvyššího státního zastupitelství.


Deimos (měsíc)

Context: Deimos (z řeckého Δ, česky Hrůza) je vnějším a menším ze dvou známých měsíců planety Marsu. Deimos objevil 11. srpna 1877 Asaph Hall, pouhých šest dní před objevem druhého měsíce Marsu, Phobosu. Objev byl zveřejněn 18. srpna téhož roku. Je zajímavé, že existenci měsíců Marsu předpověděl již Johannes Kepler v roce 1610. Předpověď měsíce Phobos byla založena na dostupných znalostech 17. století, že Venuše nemá žádný měsíc, Země má jeden a Jupiter čtyři. Z této posloupnosti se vyvozovalo, že Mars musí mít měsíce dva a že se mezi Marsem a Jupiterem ukrývá ještě jedna planeta se třemi měsíci. Z toho důvodu se pravděpodobně dostala dvojice měsíců i do knihy Jonathana Swifta Gulliverovy cesty z roku 1726 popisující objev dvou měsíčků Marsu hvězdáři vymyšlené země Laputa. Měsíc Deimos velmi nepravidelného tvaru je s největší pravděpodobností zachycenou planetkou, pocházející z oblasti hlavního pásu planetek. Zachycena byla zřejmě vzájemnou kombinací gravitačních poruch působených Jupiterem a samotným Marsem. Podle jiné teorie mohly být oba měsíce vyraženy z povrchu Protomarsu v době tvorby planety akrecí, při dopadech velkých planetesimál. Na základě spektroskopických měření se podobá planetkám typu C, jejichž složení se blíží uhlíkatým chondritům, čemuž nasvědčuje i nízká hustota objektu.

Question: Kdy byl objeven Deimos?

Answer: 11. srpna 1877


Remscheid

Context: Remscheid je město s postavením městského okresu v německé spolkové zemi Severní Porýní-Vestfálsko. Společně s několika dalšími městy je součástí regionu Bergisches Land a s městy Wuppertal a Solingen tvoří geografický a kulturní region Bergisches Städtedreieck. Patří také do rozsáhlého Metropolitního regionu Porýní-Porúří. V roce 1929 přesáhl počet obyvatel hranici 100 tisíc, čímž se město zařadilo mezi velkoměsta. V roce 2011 zde žilo téměř 110 tisíc obyvatel. Remscheid je v rámci spolkové země Severní Porýní-Vestfálsko nejmenším velkoměstem s postavením městského okresu. Město je známé hutním průmyslem a zpracováním kovů. == Partnerská města == Quimper, Francie (od roku 1971) Wansbeck, Spojené království (v letech 1978–2008) Prešov, Slovensko (od roku 1989) Pirna, Sasko, Německo (od roku 1989) Šmalkaldy, Durynsko, Německo == Odkazy == === Reference === V tomto článku byl použit překlad textu z článku Remscheid na německé Wikipedii. === Externí odkazy === Obrázky, zvuky či videa k tématu Remscheid ve Wikimedia Commons (německy) Oficiální stránky města

Question: V jaké zemi je město Remscheid?

Answer: německé spolkové


Lukoil

Context: Lukoil (rusky: Л) je největší ruská firma podnikající v oblasti těžby a zpracování ropy, která byla založena v roce 1991. Sídlem její centrály je Moskva. Firma provozuje ropné rafinérie nejen v Rusku, ale také na Ukrajině, v Bulharsku, Rumunsku, spoluvlastní pak rafinérii v Nizozemsku a v Itálii. Z hlediska hodnocení odbytu produkce zaujímal Lukoil v letech 2013 a 2014 mezi největšími ruskými společnostmi druhé místo (na prvním místě byl Gazprom, na třetím Rosněfť).Lukoil prodává automobilové benzíny a motorovou naftu v Rusku a v dalších 22 zemích[zdroj? ], v České republice ale už ne, protože 3. prosince 2014 skupina MOL Česká republika dokončila převzetí čerpacích stanic Lukoil. == Kontroverze == Lukoil sponzoroval překlad a ruské vydání kontroverzní knihy Václava Klause Modrá, nikoli zelená planeta, která bagatelizuje dopady globálního oteplování a kritizuje snahy ekologů. Firma Lukoil Aviation Czech získala v roce 2007 bez výběrového řízení smlouvu na dodávání leteckého paliva pro státem vlastněné letiště Praha Ruzyně. == Odkazy == === Reference === === Související články === Martin Nejedlý === Externí odkazy === Obrázky, zvuky či videa k tématu Lukoil ve Wikimedia Commons (anglicky) Lukoil oficiální web (česky) Lukoil oficiální web (česky) Sabina Slonková, Eliška Bártová: Vláda Topolánka a Šloufa. Jak Lukoil tiše ovládl byznys, 20. ledna 2010, aktualne.cz

Question: Pochází firma Lukoil z Ruska?

Answer: Lukoil (rusky: Л) je největší ruská firma podnikající v oblasti těžby a zpracování ropy, která byla založena v roce 1991.


Víno

Context: Jakostní víno bývá kromě základních údajů označeno názvem vinařské oblasti, ve které byly sklizeny hrozny pro jeho výrobu. Je vyráběno ve dvou druzích: Odrůdové jakostní víno s určeným názvem odrůdy vína na obalu, ze které bylo vyrobeno a musí obsahovat nejméně 85 % vína vyrobeného z této odrůdy. Známkové jakostní víno, které smí být vyráběno smísením odrůdových jakostních vín. Víno s přívlastkem Víno s přívlastkem se vyrábí z hroznů, rmutu nebo moštu jedné moštové odrůdy révy vinné[zdroj? ] stanovené pro vinařskou oblast prováděcím právním předpisem, sklizených ve viničních tratích. Víno s přívlastkem bývá navíc označováno názvem přívlastku, názvem vinařské oblasti a vinařské obce a rokem sklizně hroznů. Přívlastky jsou určeny jednak přírodní cukernatostí hroznů , případně moštu, a jednak dalšími okolnostmi zpracování při jejich výrobě: Kabinet: vyrábí se z hroznů, které dosáhly nejméně 19 stupňů přírodní cukernatosti. Pozdní sběr: vyrábí se z hroznů, které dosáhly nejméně 21 stupňů přírodní cukernatosti. Výběr z hroznů: vyrábí se z hroznů, které dosáhly nejméně 24 stupňů přírodní cukernatosti. Výběr z bobulí: vyrábí se z hroznů, které dosáhly nejméně 27 stupňů přírodní cukernatosti. Výběr z cibéb: vyrábí se z hroznů, které dosáhly nejméně 32 stupňů přírodní cukernatosti. Ledové víno: vyrábí se z hroznů, které byly sklizeny při teplotách minus 7 °C a nižších, v průběhu sklizně a zpracování zůstaly zmrazeny a získaný mošt vykazoval nejméně 27 stupňů přírodní cukernatosti. Slámové víno: vyrábí se z hroznů, které byly před zpracováním skladovány na slámě či rákosu nebo byly zavěšeny ve větraném prostoru po dobu alespoň 3 měsíců a získaný mošt vykazoval nejméně 27 stupňů přírodní cukernatosti. Botrytický výběr: vyrábí se z hroznů napadených ušlechtilou plísní šedou. Barrique: víno zraje v dubových sudech a částečně přejímá jejich vůni Sur lie: víno leží v nádobách na jemných kvasnicích, které jsou míchány Přírodní víno za přírodní víno je považováno to, které není chemicky ošetřováno.

Question: Jaký nápoj vzniká kvašením moštu z plodů révy vinné?

Answer: Víno


MRNA

Context: Kromě otevřeného čtecího rámce, který kóduje protein, obsahuje typická mRNA oblasti chránící 5' a 3' konec (většinou 5' čepičku a 3' poly(A) konec) Poměrně velká část mRNA je ovšem tvořena 5' a 3' nepřekládanými oblastmi (UTR), které mají řadu regulačních funkcí. Podrobnější informace naleznete v článku Posttranskripční modifikace. Po transkripci genů eukaryotních organismů vzniká tzv. primární transkript, který musí být dále upraven. Podrobnější informace naleznete v článku Splicing. Úseky kódované introny musí být vystřiženy, aby mohl vzniknout správný protein. Sestřihu se účastní jaderné enzymové komplexy zvané spliceozomy. Ty obsahují ve své molekule pět malých RNA (U1, U2, U4, U5, U6), které jsou asociovány s proteiny a tvoří snRNPs (small nuclear ribonucleoprotein particles). snRNPs rozpoznávají sekvenci AGGU, která určuje hranici mezi exonem a intronem. Existence tohoto kroku má několik důsledků - možnost alternativního splicingu (možnost vytvořit různé mRNA z jednoho genu vedoucí k syntéze různých proteinů) a rekombinaci mezi exony (viz evoluce genů). V některých tkáních může docházet k editaci mRNA, při které se mění délka vznikajícího proteinu. Na 3' konec mRNA je přidána sekvence asi 200 adenylových zbytků, tzv. poly(A) konec. Pravděpodobně chrání molekulu RNA před enzymatickým rozložením exonukleázami a řídí transport mRNA z jádra.

Question: Jakou biologickou zkratku má mediátorová RNA?

Answer: mRNA


Válečná fotografie

Context: Válečná fotografie zaznamenává fotografie z vojenských konfliktů a život ve válečných oblastech. Zobrazuje hrůzy války včetně hrdinských lidských činů. Na rozdíl od malby a kresby z války, fotografie nejsou snadno zaměnitelné, i když v některých případech bylo dokázáno, že fotografové s předměty a zobrazovanou scénou manipulovali, což má za následek, že fotografie nemusí mít zcela objektivní charakter. Vynález fotografie, který byl předložen pro veřejnost roku 1839, vedl k vytváření obrázků, které byly přesnou reprezentací světa. Roku 1859 bylo předpovězeno, že fotografie by mohla vizuálně dokumentovat budoucí války, přesně dokumentovat bitvy, pevnosti, krajiny, vojáky a vojenské důstojníky. Jak vysvětlil Louis Daguerre, vynálezce prvního komerčního fotografického procesu, obrazy vyrobené kamerou obscurou by byly "absolutní pravdou" a "nekonečně přesnější než jakýkoli obraz lidské ruky." Fotografie skutečně byly použity pro zaznamenání historických událostí. První systematicky fotografovanou válečnou událostí, o které byla veřejnost informována prostřednictvím zpráv posílaných telegrafem, byla Krymská válka v letech 1853–1856. Nejvlivnějším reportérem byl zřejmě William Howard Russell z The Times, který si jako první novinář vysloužil označení "válečný zpravodaj". Prvním fotoreportérem byl Carol Szathmari, dalšími pak britští reportéři William Simpson z Illustrated London Sport, Roger Fenton, James Robertson a Felice Beato. Jejich obrázky byly tehdy v novinách otiskovány jako rytiny, protože tisk polotónových fotografií byl drahý. Díky jejich zprávám v britském tisku se rozšířila povědomost o všeobecné nekompetentnosti politického vedení války, což v lednu 1855 mohlo také přispět k pádu britské vlády. Daleko méně známý ve své době byl zpravodaj Sedmihradský Němec Károly Pap Szathmáry. Bratři Alessandriové, Antonio (1818- 1893) a Francesco Paolo (1824-1889) patří mezi první válečné reportéry v Itálii, v roce 1862 fotografovali tábory Zouaves pontificaux a v roce 1867 rozsah bitvy u Mentana.

Question: Jaká byla první systematicky fotografovaná válečná událost?

Answer: Krymská válka


Joanne Rowlingová

Context: Joanne Rowlingová OBE FRSL (v angličtině Joanne Rowling) (* 31. července 1965 v Yate), píšící pod jménem J. K. Rowlingová (J. K. Rowling) či pseudonymem Robert Galbraith, je britská spisovatelka, známá zejména díky sedmidílné řadě knih o čarodějnickém učni Harry Potterovi, která získala celosvětový úspěch včetně řady ocenění a více než 400 milionů prodaných kopií. Kromě psaní knih je Rowlingová známá také svým životním příběhem, kdy se z života na sociálních dávkách stala během pěti let multimilionářkou. Nedělník The Sunday Times v roce 2008 odhadl její majetek na 560 milionů liber (1,1 miliard amerických dolarů) a označil ji za 12. nejbohatší ženu v Británii. Forbes ji označil jako 48. nejvlivnější celebritu roku 2007. Stala se filantropkou, podporuje organizace jako Comic Relief, One Parent Families a Multiple Sclerosis Society of Great Britain. Úřední jméno spisovatelky je Joanne Rowling(ová) nikoliv Joanne Kathleen Rowling(ová), jak se často uvádí. Vydavatelství Bloomsbury totiž při vydání prvního dílu Harryho Pottera chtělo, aby se křestní jméno autorky na obálkách objevilo jen jako dvě iniciály.

Question: Díky které knize se zejména proslavila britská spisovatelka Joanne Rowlingová?

Answer: Harry Potterovi


Krakatice

Context: Krakatice Teuthida A. Naef, 1916 je řád hlavonožců. Mohou dorůstat až délky 30 metrů. Jejich existence byla prokázána v roce 1857. krakatice obrovská Architeuthis dux kalmar Hamiltonův Mesonychoteuthis hamiltoni

Question: Jaké délky mohou dorůst krakatice?

Answer: 30 metrů


Dopravní podnik Ostrava

Context: Dopravní podnik Ostrava (DPO) je společnost zajišťující provoz městské hromadné dopravy (MHD) v Ostravě. Provozuje síť autobusových, tramvajových a trolejbusových linek, které jsou zahrnuty do Ostravského dopravního integrovaného systému. Dopravní podniky města Ostravy vznikly roku 1949 spojením původní Společnosti moravských místních drah (tramvaje v Ostravě), Zemských drah (úzkorozchodné dráhy na Ostravsku, Karvinsku a Bohumínsku), Místní dráhy Ostrava – Karviná. Roku 1953 se k němu připojily ještě Vítkovické závodní dráhy (provoz dráhy ve Vítkovicích a Zábřehu). Dnes je DPO akciová společnost 100% vlastněná statutárním městem Ostravou. == Historie ostravské MHD == === Tramvaje === ==== Před vznikem DP ==== První projekt parní tramvaje v Moravské Ostravě se objevil již v roce 1882, realizace se dočkal až projekt ze začátku 90. let 19. století. Provoz byl zahájen 18. srpna 1894 z Přívozu (od nádraží) do Vítkovic. Do konce století bylo zprovozněna ještě druhá trať, celá síť ale byla elektrifikována a 1. května 1901 byl zahájen provoz elektrických tramvají. Do roku 1907 byly vybudovány páteřní tratě (Přívoz nádraží – Moravská Ostrava město – Vítkovice a Ostravický most – Moravská Ostrava město – Svinov) ostravské tramvajové sítě.

Question: Jaká je zkratka Dopravního podniku Ostrava?

Answer: DPO


Samuel Beckett

Context: Samuel Barclay Beckett [Bekit] (13. dubna 1906 - 22. prosince 1989) byl irský dramatik a prozaik, představitel absurdního divadla. Narodil se ve Foxrocku nedaleko Dublinu v dobře situované protestantské rodině zeměměřiče Williama Becketta a zdravotní sestry Mary Roeové. Vzdělání získal na prestižních středních školách v Dublinu a poté na Trinity College, kde od roku 1923 studoval práva a evropské jazyky (francouzštinu a italštinu). Po ukončení studia (1927) pracoval jako učitel v Belfastu, ale již rok nato odjel přednášet angličtinu do Francie, kde mimo jiné působil i na prestižní pařížské Sorbonně. Roku 1930 se vrátil do Irska, aby zde převzal svůj magisterský diplom. Po roce vyučování francouzského jazyka na dublinské Trinity College se rozhodl věnovat výlučně spisovatelské dráze. Dědictví, které mu připadlo po smrti otce, mu umožnilo usadit se v Londýně, kde se mezi lety 1935-1936 kvůli svým neutuchajícím depresím podrobil psychiatrické léčbě. Po svém propuštění z léčebny několik let cestoval po Evropě. Do básnického světa vstoupil v roce 1930 svou 98veršovou sbírkou Děvkoskop. V tomto dramatickém monologu si hlavní postava René Descartes krátí čekání na omeletu ze zkažených vajec rozjímáním nad obskurností teologických záhad, plynutím času a blížící se smrtí. Po sbírce následoval soubor esejí Proust (1931) a román Víc píchanců než kopanců (1934). Od roku 1933-1936 žil Beckett v Londýně.

Question: Kde se narodil Samuel Beckett?

Answer: Foxrocku nedaleko Dublinu


Bludný Holanďan (opera)

Context: Bludný Holanďan (opera) Bludný HolanďanPer fliegende Holländer Světová premiéra opery v Drážďanech roku 1843, skica poslední scény zveřejněná v Illustrirte ZeitungZákladní informace Žánr romantická opera Skladatel Richard Wagner Libretista Richard Wagner Počet dějství tři Originální jazyk němčina Literární předloha Heinrich Heine Datum vzniku 1841 Premiéra 2. ledna 1843, Královské dvorní divadlo, Drážďany Česká premiéra 1. prosince 1906, Velké divadlo, Plzeň Některá data mohou pocházet z datové položky. Bludný Holanďan (Der fliegende Holländer) je romantická opera o třech dějstvích německého skladatele Richarda Wagnera, který je i autorem libreta. Světovou premiéru měla opera 2. ledna 1843 v Královském dvorním divadle v Drážďanech pod taktovkou samotného skladatele, který zde byl dvorním dirigentem.[1][2] Námět a historie vzniku Richard Wagner v roce 1842 Touto operou nastoupil Wagner na cestu umění, vycházejícího z lidového světa bájí a pověstí. S jejím námětem se poprvé seznámil v Rize, kde v letech 1837–1839 působil jako dirigent, při četbě knihy Heinricha Heina Z pamětí svobodného pána Schnabelewopského ((Aus den Memoiren des Herrn von Schnabelewopski), do níž je zařazena pověst o zakleté lodi. Když místo dirigenta ztratil, odplul Wagner ze strachu před svými věřiteli se svou ženou na malé plachetnici do Londýna. Nebezpečná cesta na rozbouřeném moři ho jen utvrdila v rozhodnutí zkomponovat operu na námět severské báje. Operu dokončil roku 1841 v Paříži, ale s jejím uvedením měl problémy, když ji divadla v Mnichově a v Lipsku odmítly jako dílo pro Německo nevhodné. Na popud Giacoma Meyerbeera se měla opera provést v Berlíně, ale po výměně vedení divadla z toho sešlo. Poté, co byla v Drážďanech úspěšně uvedena Wagnerova opera Rienzi, začalo se drážďanské divadlo zajímat i o tuto operu, kterou uvedlo na počátku roku 1843. Okamžitý úspěch se však neopakoval, takže po čtyřech večerech bylo dílo staženo z repertoáru.[3] Wagner tuto operu považoval za skutečný počátek své hudební kariéry.

Question: Kolik dějství má Wagnerova opera Bludný Holanďan?

Answer: třech


Fat Man

Context: Anglický název Fat Man (v českém překladu tlouštík nebo tlustý chlapec/muž) nesla plutoniová jaderná puma, která byla 9. srpna 1945 v 11.02 hod. svržena z amerického bombardéru B-29, pojmenovaného Bockscar, na japonské přístavní město Nagasaki. Puma explodovala ve výšce 550 m nad městem a při výbuchu uvolnila energii odpovídající výbuchu 22 000 t TNT tedy 88 TJ. Výbuch způsobil devastaci větší části města a okamžitou smrt asi 40 000 obyvatel.[zdroj? ] Dalších 25 000 lidí bylo zraněno a tisíce dalších později zemřelo na následky radioaktivního ozáření. Celkem zahynulo asi 74 000 obyvatel města. Atomové bomby Little Boy i Fat Man byly zkonstruovány v tajném komplexu v Los Alamos v poušti Nového Mexika pod vedením jaderného fyzika Roberta Oppenheimera. Délka pumy: 3,66 m Průměr: 1,52 m Hmotnost: 4 670 kg Výbuch o ekvivalentu: 22 kt TNT Little Boy Atomové bombardování Hirošimy a Nagasaki Obrázky, zvuky či videa k tématu Fat Man ve Wikimedia Commons

Question: Pod vedením jakého fyzika byly zkonstruovány atomové bomby Little Boy a Fat Man?

Answer: Roberta Oppenheimera


Sítnice

Context: Sítnice (lat. retina) je vnitřní tenká vrstva oka obratlovců. Její hlavní funkcí je snímání a předzpracování světelných signálů přicházejících na sítnici skrze čočku. Anatomicky se člení na deset vrstev: vrstva pigmentových buněk, vrstva čivých výběžků, zevní ohraničující membrána, vnitřní jádrová vrstva (tyčinky a čípky), zevní plexiformní vrstva, vnitřní jádrová vrstva (bipolární, horizontální a amakrinní buňky), vnitřní plexiformní vrstva, vrstva gangliových buněk, vnitřní ohraničující membrána, vrstva axonů gangliových buněk., přičemž čivé výběžky jsou nejdále od dopadajícího světla. Pigmentové buňky – pohlcují světlo, které již bylo zaznamenáno tyčinkami a čípky a zabraňuje jeho zpětnému odrazu (jako je tomu u kočkovitých šelem) čímž zvyšuje ostrost vidění. Tyčinky a čípky – modifikované neurony se schopností reagovat na dopad světla. Tyčinky reagují i na slabé světlo, ale neregistrují barvy a neposkytují dostatečně ostrý obraz. Čípků jsou tři druhy (jeden pro každou základní barvu), poskytují ostrý a barevný obraz, ale potřebují dostatečné osvětlení. Bipolární buňky – přepojení vzruchu z čivých buněk. Horizontální buňky, amakrinní buňky – Asociační buňky propojující mezi sebou jednotlivé bipolární, případně gangliové buňky. Podílejí se na předzpracování obrazu (proč je tomu tak plyne z původu sítnice – viz níže). Gangliové buňky – buňky sbírající informace ze sítnice (je jich cca 10x méně než čivých buněk) a přeposílající informace dále do mozku. Soubor jejich axonů tvoří zrakový nerv. Na sítnici jsou dobře zřetelné dva útvary – slepá skvrna, neboli optický disk, kudy vystupuje zrakový nerv a vstupuje a. centralis retinae která se tam i větví na své čtyři hlavní větve.

Question: Jaká je hlavní funkce sítnice oka obratlovců?

Answer: snímání a předzpracování světelných signálů


Messier 21

Context: Messier M21 (také M21 nebo NGC 6531) je otevřená hvězdokupa v souhvězdí Střelce vzdálená od Země přibližně 3 900 světelných let. Objevil ji Charles Messier 5. června 1764. == Pozorování == M21 je možné najít přibližně 2° jihozápadně od hvězdy Polis (μ Sgr), necelý jeden stupeň severovýchodně od mlhoviny Trifid. Je viditelná i pomocí triedru 10x50, ale jednotlivé hvězdy se s jeho pomocí rozliší pouze obtížně. Dalekohled o průměru 114 mm ovšem ukáže různé hvězdy od 10. magnitudy. Dalekohled o průměru 200 mm hvězdokupu rozloží úplně a okrajové oblasti hvězdokupy v něm vypadají velice nepravidelně. Severovýchodní část hvězdokupy zdobí asi 10 slabých hvězd seřazených do kroužku.Mlhovina leží blízko ekliptiky (přibližně 1°), proto přes ni často přechází tělesa sluneční soustavy. Poblíž hvězdokupy se nachází mnoho dalších objektů Messierova katalogu, například 2° jižně leží mlhovina Laguna, 4° severozápadně otevřená hvězdokupa M23 a severovýchodním směrem jsou to další objekty mezi kulovou hvězdokupou M22 a Orlí mlhovinou. M21 je možno jednoduše pozorovat z většiny obydlených oblastí Země, protože má dostatečně nízkou jižní deklinaci. Přesto není pozorovatelná v severní Evropě a Kanadě, tedy blízko polárního kruhu a ve střední Evropě zůstává poměrně nízko nad obzorem. Na jižní polokouli je hvězdokupa dobře viditelná vysoko na obloze během jižních zimních nocí a v oblastech blízko obratníku Kozoroha je možné ji vidět přímo v zenitu. Nejvhodnější období pro její pozorování na večerní obloze je od června do října. == Historie pozorování == Hvězdokupu M21 objevil Charles Messier 5. června 1764 během hledání komet. Popsal ji jako malou hvězdokupu a zařadil ji do svého slavného katalogu. William Herschel o této hvězdokupě nezanechal žádné poznámky, stejně tak ani jeho syn John, který pozoroval oblohu na mysu Dobré naděje.

Question: Kdo je objevitelem hvězdokupy Messier 21?

Answer: Charles Messier


Antimon

Context: Hlavní rudou antimonu je antimonit, chemicky sulfid antimonitý Sb2S3. Dalšími minerály antimonu je ullmannit o složení NiSbS, breithauptit NiSb, dyskrazit Ag3Sb, pyrargyrit Ag3SbS3, boulangerit 5PbS.2 Sb2S3, jamesonit 2 PbS.Sb2S3 a například stefanit 5 Ag2S.Sb2S3. Vzácně se v přírodě můžeme setkat i s elementárním, kovovým antimonem. Obvykle je také přítomen jako příměs v rudách stříbra, mědi a olova. Největší zásoby antimonu na světě jsou v současnosti v Tádžikistánu. Průmyslově se antimon vyrábí pražně-redukčním pochodem svých sulfidických rud za přístupu vzduchu za vzniku oxidů, které se dále redukují žárově uhlím (koksem). : : : : : S : b : 2 : : : S : 3 : : + 5 :. : O : 2 : : : → : S : b : 2 : : : O : 4 : : + 3 : S : O : 2 : : : : : : {\displaystyle {\mathsf {Sb_. {2}S_{3}+5\,O_{2}\ \to \ Sb_{2}O_{4}. +3\,SO_{2}}}} : Sulfid antimonitý reaguje s kyslíkem za vzniku oxidu antimoničitého a oxidu siřičitého. : : : : : S : b : 2 : : : O : 4 : : +. 4 : C : → : 2 : S b + 4 : C O : : : : {\displaystyle {\mathsf {Sb_{2}O_{4}+4\,C\ \to \ 2\,Sb+4\,CO}}} : Oxid antimoničitý reaguje s uhlíkem za vzniku antimonu a oxidu uhelnatého. Další možný způsob výroby antimonu je srážecím pochodem, kdy spolu reaguje antimonit a železo. Tento způsob lze použít pouze v případě, že antimonit neobsahuje velké množství hlušiny. : : : : : S : b : 2 : : : S : 3 : : + 3 : F e : → : 2 : S b + 3 : F. e S : : : : {\displaystyle {\mathsf {Sb_{2}S_{3}+3\,Fe\ \to \ 2\,Sb+3\,FeS}}} : Sulfid antimonitý reaguje s železem za vzniku antimonu a sulfidu železnatého. Velmi čistý antimon lze získat z roztoků nebo tavenin elektrolyticky. Významné uplatnění nalézá antimon jako složky různých slitin. Obvykle v nich však tvoří pouze minoritní součást, která pouze zlepšuje vlastnosti základní slitiny - např. zvýšení mechanické pevnosti a odolnosti proti chemickým vlivům.

Question: Jaká je chemická značka antimonu?

Answer: Sb


Julius Zeyer

Context: Zeyer proto vybíral především klíčové momenty české historie, mezníky, které vedly k dovršení minulosti a předestření budoucnosti. Např. Neklan (1893) nebo Šárka (1906), Libušin hněv. Nejznámější hrou Julia Zeyera je Radúz a Mahulena (1898), která se hraje dodnes a v roce 1970 byla dokonce zfilmována (režie Petr Weigl). Julius Zeyer celý život velmi trpěl tím, že neměl na divadle příliš velké úspěchy. Tento fakt byl i důvodem rozpadu jeho přátelství s Jaroslavem Vrchlickým, který byl jako dramatik mnohem známější. Zeyerovo dramatické dílo ale často zlákalo hudebníky – k Radúzovi a Mahuleně složil hudbu Josef Suk, Leoš Janáček si zase zvolil Šárku jako libreto pro svou první stejnojmennou operu a na libreto podle povídky Kunálovy oči složil operu Otakar Ostrčil. Největším románem Julia Zeyera je pak autobiograficky laděné dílo Jan Maria Plojhar (1891), v němž se také poprvé výrazněji objevují prvky mesianismu, kdy Zeyer přirovnává osudy české země k utrpení Kristovu. Téma mesianismu rozvinul silněji také v povídkovém triptychu Tři legendy o krucifixu (vydaném posmrtně v roce 1906). Nejvýraznější skladbou ze závěru Zeyerovy tvorby jsou Troje paměti Víta Choráze (posmrtně 1905), rovněž autobiograficky laděné dílo s výrazně dekadentními rysy, vypovídající o překonání těžké krize nalezením životního poslání (zde stavba venkovského kostelíka) a přimknutím se ke Kristu a kontinuitě prostých lidí. (náznaky dekadence se objevují již u Jana Marii Plojhara a u díla Dům U Tonoucí hvězdy (1897)). Zeyer byl veliký cestovatel. V roce 1873 odcestoval do Ruska, kde působil V Petrohradě jako vychovatel u šlechtické rodiny Valujevových, poté odjel do Bavorska. Do Čech se vrátil o rok později. S J. V. Sládkem podnikl cestu do Skandinávie. Později procestoval také Nizozemsko, Belgii, Španělsko, Polsko, Rusko (zde se ocitl několikrát jako vychovatel), Slovinsko, Chorvatsko a také Afriku - Tunis, dále pak Řecko, Turecko a Francii a řadu dalších míst.

Question: Který román Julia Zeyera obsahuje výrazné prvky mesianismu?

Answer: Jan Maria Plojhar


Třída Izjaslav

Context: Třída Izjaslav Třída Izjaslav Karl Marx (ex Izjaslav)Obecné informace Uživatelé Ruské carské námořnictvoSovětské námořnictvoEstonské námořnictvoPeruánské námořnictvo Typ torpédoborec Lodě 5 Osud 2 potopeny1 vyřazena2 nedostavěny Předchůdce třída Gavril Nástupce třída Kerč Technické údaje třídy Izjaslav[1] Výtlak 1350 t (standardní)1570 t (plný) Délka 107 m Šířka 9,5 m Ponor 4,1 m Pohon 2 turbíny, 5 kotlů Rychlost 35 uzlů Dosah 1568 nám. mil při 16 uzlech Posádka 150 Výzbroj 5× 102mm kanón (5×1)1× 76mm kanón9× 457mm torpédomet (3×3)80 min Třída Izjaslav byla třída torpédoborců ruského carského námořnictva z doby první světové války. Celkem byly postaveny tři jednotky, přičemž další dvě zůstaly nedokončeny. Nasazeny byly v první světové válce a v druhé světové válce. Dva byly v boji potopeny. Jeden po první světové válce získalo Estonsko, které jej později prodalo Peru. Stavba Celkem byly postaveny tři jednotky této třídy. Stavba dalších dvou byla přerušena.[1] Jednotky třídy Izjaslav:[1] JménoZaložený kýluSpuštěnaVstup do službyStatus Izjaslav (ex Gromonosec)191319141917Od roku 1922 přejmenován na Karl Marx, dne 12. srpna 1941 potopen.[2] Avtroil1913191519171918 zajat Brity, předán Estonsku, sloužil jako Lennuk, roku 1933 prodán Peru, sloužil jako Almirante Guise, vyřazen 1947.[2] Kalinin (ex Prjamislav)191319151927Dne 28. srpna 1941 potopen.[3] Brjačislav19131915–Nedokončen.[3] Fedor Stratilat19141917–Nedokončen.[3] Konstrukce Peruánský torpédoborec Almirante Guise (ex Avtroil) Torpédoborce byly vyzbrojeny pěti 102mm kanóny, jedním 76mm kanónem, třemi trojhlavňovými 457mm torpédomety a až 80 minami. Pohonný systém měl výkon 32 700 hp. Tvořily jej dvě parní turbíny Brown-Boveri a pět kotlů Normand, pohánějících dva lodní šrouby. Nejvyšší rychlost dosahovala 35 uzlů. Dosah byl 1568 při rychlosti 16 uzlů.[1]

Question: Kolik lodí třídy Izjaslav bylo postaveno?

Answer: tři


Raoul Wallenberg

Context: Raoul Gustav Wallenberg (4. srpna 1912 – 16. července 1947/31. července 1952?) byl švédský diplomat a člen vlivné rodiny Wallenbergů. Během druhé světové války působil v Budapešti, kde s velkým osobním nasazením a také za velkého rizika zachránil až 100 000 maďarských Židů před holokaustem, a to mimo jiné vydáváním švédských ochranných pasů. == Život před válkou == == Během druhé světové války == Nacisté začali v březnu 1944 pod vedením Adolfa Eichmanna uskutečňovat "konečné řešení" židovské otázky v Maďarsku. Raoul Wallenberg postrádal zkušenosti z diplomatické oblasti, v období druhé světové války však spolupracoval s maďarským obchodníkem Kalmanem Lauerem a měl za sebou několik obchodních cest do Budapešti. Když organizace War Refugee Board hledala vhodného vyslance, který by se mohl v Maďarsku pokusit pomoci ohroženým Židům, volba padla právě na Wallenberga. Byl mu udělen status diplomata a odcestoval na švédské velvyslanectví do Budapešti. Zde zorganizoval efektivní kancelář, která hledala nejrůznější cesty, jak zachránit co nejvíce lidí. Sám Wallenberg dokázal najít odvahu vylézt na železniční vagón a rozdávat ochranné pasy lidem směřujícím do vyhlazovacích táborů. Jednal z vlastní iniciativy, pochopil, že nemůže čekat na schválení seshora, diplomatické cesty byly neúčinné. Wallenberg začal autem stíhat pochody smrti, které mířily k rakouským hranicím. Rozdával lidem oblečení, jídlo, léky a pasy, které jejich majitelům zaručovaly nedotknutelnost.Když se v lednu 1945 dozvěděl o nacistickém plánu na vyhlazení obyvatel budapešťského ghetta, písemně kontaktoval vrchního velitele wehrmachtu v Maďarsku a pohrozil mu trestním stíháním za válečné zločiny po skončení války. Tato akce slavila úspěch, plán na vyhlazení se nerealizoval. == Zmizení == Válku bez úhony přežil, 17. ledna 1945 se však v chaotické situaci během obsazování Budapešti pokusil kontaktovat Rudou armádu. V úmyslu měl zajistit u domnělých spojenců pomoc a ochranu pro ghetto, chtěl také navrhnout svůj plán pro poválečnou obnovu Budapešti. Naposledy ho jeho spolupracovníci viděli 17. ledna 1945, jak je odvážen sovětskými vojáky na jejich vojenské velitelství v Debrecínu. Poté byl však zatčen a jako možný americký špión (mj. kvůli jeho studiu na univerzitě Michiganu) odvezen do Sovětského svazu, kde zřejmě 16. července 1947 zemřel. Jeho úmrtí nicméně nebylo nikdy oficiálně potvrzeno a někteří vězni propuštění ze sibiřských gulagů tvrdí, že muže odpovídajícího jeho popisu viděli ještě v 80. letech. V roce 2001 mezinárodní komise sestavená ke zjištění Wallenbergova osudu nedospěla k žádným výsledkům.Podle jiných informací[kdo? ] se uprostřed ledna 1945 Wallenberg vydal za sovětským maršálem Rodionem Malinovskim. Koncem ledna vydalo Ministerstvo zahraničních věcí Sovětského svazu prohlášení, že Wallenberg je pod ochranou Rudé armády.

Question: Kdo byl švédský diplomat a člen vlivné rodiny Wallenbergů?

Answer: Raoul Gustav Wallenberg


Klávesa Ctrl

Context: V systému macOS na počítačích Apple se většina těchto zkratek používá v kombinaci s modifikační klávesou Command (Cmd, ⌘) a klávesa Ctrl slouží v kombinaci s jednotlačítkovou myší k vyvolání kontextové nabídky a k měně používaným klávesovým zkratkám. Ctrl + AVybrat vše Ctrl + BTučně Ctrl + CKopíruj do schránky (Copy) Ctrl + DDialogové okno Písmo (textový procesor); Přidat k oblíbeným položkám (webový prohlížeč) Ctrl + EZarovnání na střed (textový procesor) Ctrl + FNajít Ctrl + GDialogové okno Přejít na (textový procesor) Ctrl + HNajít a nahradit (textový procesor); Historie (webový prohlížeč) Ctrl + IKurzíva Ctrl + JZarovnání do bloku (textový procesor) Ctrl + KVložit hypertextový odkaz Ctrl + LZarovnání vlevo (textový procesor) Ctrl + MOdsazení odstavce zleva (textový procesor) Ctrl + NNové (okno, dokument atd.) Ctrl + OOtevřít Ctrl + PTisk Ctrl + QZavřít aplikaci Ctrl + RZarovnání vpravo (textový procesor); Aktualizovat (webový prohlížeč) Ctrl + SUložit (Save) Ctrl + TNová záložka (webový prohlížeč) Ctrl + UPodtržení (Underline) Ctrl + VVložit obsah schránky (Paste) Ctrl + WZavřít okno nebo záložku Ctrl + XPřesunout výběr do schránky (Cut) Ctrl + YZopakování poslední akce (Redo) Ctrl + ZVrátit zpět poslední akci (Undo) Ctrl + EscOtevře Nabídku Start Ctrl + Alt + DeleteSpustí Správce úloh; Ve Windows 9x otevře dialogUkončit program, dvojí stisknutí restartuje počítač Ctrl + ⇧ Shift + EscSpustí Správce úloh v systémech, kde předchozí zkratka vykonává jinou funkci Související články Funkční klávesa Česká počítačová klávesnice QWERTZ Esc F1 F2 F3 F4 F5 F6 F7 F8 F9 F10 F11 F12 PrtScSysRq ScrLk Pause Ins Home PgUp NumLk / * - Del

Question: Jak je označována klávesa Control?

Answer: Ctrl


Charlie Chaplin

Context: Charlie Chaplin, vlastním jménem Sir Charles Spencer Chaplin (16. dubna 1889 Londýn - 25. prosince 1977 Corsier-sur-Vevey, kanton Vaud, Švýcarsko) byl anglický herec, režisér a scenárista, který patřil k nejslavnějším světovým filmovým tvůrcům 20. století. Své filmy vytvářel od námětů přes scénář, režii až po účinkování v hlavní roli. Chaplinovi rodiče se živili jako pouliční hudebníci. Matka jeho otce - babička rozená Smith, byla poloviční cikánka po matce původem z Francie nebo Španělska. Již v roce 1952 nebylo možno nalézt doklad o Chaplinově narození, a jeho původ je obestřen rouškou tajemství. K herectví se dostal už jako osmiletý, když pracoval jako divadelní umělec. Začínal na scénách londýnských kabaretů a music-hallů jako burleskní komik s výrazným pantomimickým talentem. V letech 1906-1907 působil v Caseyho cirkuse a v letech 1907-1913 vystupoval v zájezdovém divadle divadelního podnikatele Freda Karna (největší úspěch slavil s představením Noc v londýnském music-hallu). V roce 1912 odjel do Spojených států amerických. V Hollywoodu se seznámil s filmovým producentem a režisérem Mackem Sennettem, s nímž společně podepsal produkční smlouvu s filmovou společností Keystone, specializující se na natáčení grotesek. V roce 1914 vytvořil jednu z nejslavnějších filmových postav - komickou postavu tuláka Charlieho, která se stala celosvětově slavnou. Chaplin byl první, kdo do kinematografie vnesl opravdové lidské hodnoty. Po formální stránce diváky příliš neoslňoval filmovou montáží (scény natáčel většinou v polocelkových či celkových záběrech bez dynamických střihů). Po druhé světové válce se názorově rozešel s filmovým Hollywoodem. V roce 1953 mu po pobytu mimo Spojené státy americké pro jeho "neamerickou činnost" nebyl umožněn návrat. Stal se obětí mccarthismu. Usadil se tedy ve Švýcarsku. Návrat do Spojených státu amerických mu povolili až v roce 1972, kdy mu byl udělen čestný Oscara za celoživotní dílo. Jeho poslední manželkou byla Oona O'Neillová, dcera dramatika Eugena O'Neilla, se kterou měl celkem osm dětí. Nejstarší dcera z tohoto manželství, Geraldine Chaplinová, se stala tanečnicí a herečkou.

Question: Narodil se Charlie Chaplin v Londýně?

Answer: Charlie Chaplin, vlastním jménem Sir Charles Spencer Chaplin (16. dubna 1889 Londýn - 25. prosince 1977 Corsier-sur-Vevey, kanton Vaud, Švýcarsko) byl anglický herec, režisér a scenárista, který patřil k nejslavnějším světovým filmovým tvůrcům 20. století.