Kvantová fyzika

Context: se pak nazývají kvanta energie a realizují se elektromagnetickou energií - fotonem s energií : : : Δ E : : {\displaystyle \Delta E} a frekvencí : : : ν = Δ E : / : ħ : : {\displaystyle \nu =\Delta E/\hbar } , kde : : : ħ : : {\displaystyle \hbar } je redukovaná Planckova konstanta. Obvykle v rámci kvantové teorie rozlišujeme kvantovou mechaniku a kvantovou teorii pole, které, ač postaveny na stejných postulátech, užívají rozdílné metody při praktických výpočtech. Počátky kvantové teorie sahají k přelomu 19. a 20. století, kdy Max Planck odvodil vztah pro frekvenční rozdělení energie záření černého tělesa z předpokladu, že světlo je vyzařováno po malých kvantech, jejichž energie je úměrná frekvenci (konstanta úměrnosti : : : ħ : : {\displaystyle \hbar } se nazývá Planckovou konstantou). Tehdejší teorie elektromagnetického záření předpokládaly čistě vlnový charakter světla. Související informace naleznete také v článku kvantová mechanika. Bohrův model atomu (1913) vysvětloval rozložení spektrálních čar vodíku. Předpokládal, že moment hybnosti elektronu je celým násobkem Planckovy konstanty. Einstein pak vysvětlil podobným způsobem fotoelektrický jev, za což mu byla udělena Nobelova cena za rok 1921. Na počátku dvacátých let kvantová mechanika pomáhala vysvětlit pouze mikroskopické jevy. De Broglie tedy navrhl uvažovat u veškeré látky dvojí podstatu, vlnovou a částicovou. Tím byly vysvětleny interferenční jevy při rozptylu částic (viz Youngův experiment pro různé typy částic). Roku 1926 E. Schrödinger zveřejnil vlnovou rovnici . W. Heisenberg zobecnil Hamiltonovy rovnice, čímž ukázal, že klasická mechanika je limitním případem mechaniky kvantové. Schrödingerova vlnová teorie i Heisenbergův maticový počet jsou ekvivalentní, jsou jen různými reprezentacemi stejné myšlenky.

Question: V jakém roce získal Einstein Nobelovu cenu za objasnění fotoelektrického jevu?

Answer: 1921


První vláda Mirka Topolánka

Context: První vláda České republiky sestavená Mirkem Topolánkem vykonávala svoji funkci od 4. září 2006 do 9. ledna 2007 (od 11. října v demisi). Byla jednobarevná, složená z členů ODS a nestraníků. Vznikla po volbách do poslanecké sněmovny 2006 jako první pokus o složení vlády. Nezískala však důvěru poslanecké sněmovny. Mirka Topolánka jmenoval prezident Václav Klaus premiérem 16. srpna 2006. Vládu podle Topolánkova návrhu prezident jmenoval 4. září 2006. Při hlasování 3. října 2006 však vláda nezískala důvěru Poslanecké sněmovny (pro hlasovalo pouze 96 poslanců, 99 proti). Od 11. října 2006 do 9. ledna 2007 byla tato vláda v demisi a byla podle čl. 62 písm. d) Ústavy České republiky dočasně pověřena vykonáváním funkce. Dne 8. listopadu 2006 byl Mirek Topolánek opět jmenován premiérem a začal sestavovat svou druhou vládu, složenou ze zástupců ODS, KDU-ČSL a Strany zelených. == Legitimita vlády == Legitimita vlády od občanů České republiky (na základě voleb a na začátku vládnutí – pozdější změny v poslaneckých klubech nejsou zohledněny): == Seznam členů vlády == == Odkazy == === Reference === === Související články === Seznam ministrů vlád České republiky Druhá vláda Mirka Topolánka === Externí odkazy === Přehled členů vlády (4. 9. 2006 - 9. 1. 2007) na Vláda.cz Hlasování o důvěře vládě premiéra Mirka Topolánka 3. října 2006 - záznam přímého přenosu

Question: Kdo jmenoval v roce 2006 Mirka Topolánka premiérem?

Answer: Václav Klaus


Malathion

Context: Malathion, též malation je organofosfát, široce používaný k hubení hmyzu. V čistém stavu je to za normální teploty bezbarvá kapalina. Průmyslově vyráběný bývá v důsledku přítomnosti menšího množství nečistot slabě zažloutlý. == Příprava a výroba == Malathion se průmyslově vyrábí dvoustupňovou syntézou. V prvním kroku se reakcí methanolu s sulfidem fosforečným v toluenu připraví kyselina dimethyldithiofosforečná (DMPDT) Po její izolaci z reakční směsi pak kondenzací thiolové skupiny této kyseliny s dvojnou vazbou diethylfumarátu (diethylester kyseliny fumarové) nebo diethylmaleátu (diethylester kyseliny maleinové) vznikne přímo malathion: == Vlastnosti == Molekula malathionu obsahuje centrum chirality, takže existuje ve dvou enentiomerech. Běžně se používá jejich racemická směs. Působením tepla isomerizuje přesunem methylové skupiny z kyslíku vázaného na fosfor na atom síry, čímž vzniká mnohem jedovatější isomalathion: Protože k této reakci dochází spontánně při výrobě malathionu, došlo v minulosti k řadě otrav pracovníků ve výrobních závodech. Při metabolismu malathionu u hmyzu dochází k oxidační desulfuraci, tj. odstranění atomu síry vázaného dvojnou vazbou na atom fosforu za vzniku vlastní účinné látky, kterou je malaoxon: Tato reakce probíhá i abiogenicky působením vzdušného kyslíku nebo působením jiných oxidačních činidel, např. chloru. Výsledný produkt je jedovatý i pro člověka. == Fyziologické působení == Malathion je parasympatomimetikum, které se ireverzibilně váže na cholinesterázu. Malathion je insekticid (antiparazitický agent antibiotika) s relativně malou toxicitou pro lidi a teplokrevná zvířata obecně. Protože se však malathion rozkládá na malaoxon, šedesátkrát více toxický než malathion, není možno jej aplikovat v uzavřených prostorách. Malaoxon také vzniká při úpravách pitné vody chlorováním, proto nesmí být malathion používán k desinsekci vodních ploch, určených k odběru k přípravě pitné vody. Značně jedovatý je také isomalathion, který je běžnou příměsí, vznikající při výrobě malathionu. Smrtné dávky jsou u laboratorních zvířat při akutních otravách malathionem značně vysoké; při podání v potravě se u krys LD50 pohybuje v rozmezí od 1000 mg/kg do 10 000 mg/kg, u myší je LD50 = 4000 až 40 000 mg/kg.

Question: K čemu je používaný malathion?

Answer: k hubení hmyzu


Pyramida v Louvru

Context: Pyramida v Louvru (francouzsky Pyramide du Louvre) je prosklená pyramida na hlavním nádvoří Paláce Louvre, která slouží jako hlavní vchod do muzea Louvre. Autorem stavby dokončené roku 1989 je architekt Ieoh Ming Pei z New Yorku, který ji vytvořil na objednávku francouzského prezidenta Mitterranda. Její otevření proběhlo u příležitosti 200. výročí Velké francouzské revoluce. Pyramida má čtvercovou základnu s délkou hrany 35 metrů a výšku 20,6 metrů. Skládá se ze 603 kosočtvercových a 70 trojúhelníkových dílů. Pyramida jakož i rozlehlá podzemní vstupní hala pod ní vznikly z důvodu, že původní hlavní vchod do muzea v bočním křídle již kapacitně nedostačoval množství každodenních návštěvníků. Pyramida zastřešuje a zajišťuje přirozené osvětlení centrálního prostoru, kde se nacházejí pokladny, informační přepážky, tři vstupy do křídel paláce se samotnými výstavními prostory a průchod do dalších podzemních částí, kde jsou obchody, stanice metra a podzemní parkoviště. Tento koncept využilo později i několik jiných muzeí, např. Muzeum vědy a průmyslu v Chicagu. Stavba pyramidy se setkala s částečným odporem pro svůj futuristický vzhled kontrastující s architekturou Paláce Louvre. Nicméně rozměry pyramidy nepřesahují historickou budovu, takže při pohledu z ulice nijak nedochází k narušení celistvosti architektury. Již během stavby v 80. letech se objevila městská legenda, že pyramida je projektována ze 666 skleněných tabulek. Po dokončení stavby správa muzea oznámila, že pyramida se skládá ze 673 tabulek (603 kosočtverců a 70 trojúhelníků). Mýtus znovu oživil v roce 2003 spisovatel Dan Brown, když tuto informaci uvedl ve svém díle Šifra mistra Leonarda.[zdroj? ] Palais du Louvre Louvre Obrácená pyramida V tomto článku byl použit překlad textu z článku Pyramide du Louvre na francouzské Wikipedii.

Question: Ze kterého materiálu je z vätší části postavena Pyramida v Louvru?

Answer: prosklená


Latinka

Context: Latinka (popř. latinské písmo) je nejpoužívanější písmo na světě. Jedná se o písmo hláskové, obsahující znaky jak pro souhlásky, tak pro samohlásky. Latinka byla původně vyvinuta pro latinu odvozením z řecké abecedy zprostředkované Etrusky asi v 7. století př. n. l. Ve starověku se vyvinuly dvě formy latinského písma: kapitála a starší římská kurzíva, která se ve 3. století vyvinula v mladší římskou kurzívu, zatímco na kapitálu navázala unciála a polounciála. V důsledku stěhování národů a christianizace se začala vyvíjet národní písma. Ve snaze sjednotit způsob zápisu latinky vznikla v 8. století karolinská minuskule; i ta ovšem podléhala změnám až se nakonec ve 12. století proměnila v gotické písmo. V 15. století se z důvodu rostoucí potřeby hojnějšího a rychlejšího psaní hledaly nové tvary písma: humanisté proto na základě tvarů kapitály a karolinské minuskuly vytvořili humanistické písmo, zatímco gotické písmo se přeměnilo v novogotické písmo, v němž nabyla navrch jeho kurzívní podoba. Humanistické písmo v následujících staletí postupně novogotické vytlačovalo, až se novogotické písmo nakonec roku 1941 přestalo používat úplně. Latinské písmo vzniklo asi v 7. století př. n. l. odvozením od řeckého písma, které Římané přejali od Etrusků. Postupně tak vznikla archaická latinka (7.-4. století př. n. l.), v níž mělo jedno písmeno více tvarů. Od 4. století př. n. l. probíhala stabilizace jednotlivých liter a na epigrafické památky po roce 200 př. n. l. jsou psány již stabilizovaným písmem monumentálním (capitalis monumentalis), jehož nejvýznamnějšími zástupci jsou scriptura quadrata a scriptura actuaria. V knižních písmech se objevovala zejména kvadrátní kapitála (capitalis quadrata) a rustická kapitála (capitalis rustica). Pro běžnější potřeby byla od 1. století př. n. l. užívána starší římská kurzíva (majuskulní). Ve 3. století na starší římskou kurzívu navázala minuskulní mladší římská kurzíva a z kvadrátní kapitály se až do 8. století vyvíjela okrouhlejší unciála.

Question: Jaké písmo je latinka?

Answer: hláskové


New Horizons

Context: Cestou k 2014 MU69 by měla sonda z dálky pozorovat asi tucet dalších objektů Kuiperova pásu a získat základní informace o jejich vzhledu a povrchu. Sonda nese kompaktní disk se 430 000 jmény zájemců, kousek lodi SpaceShipOne[1] a vedle dalších předmětů i vlajku Spojených států. Vedoucí vědců Alan Stern potvrdil, že sonda nese i ampuli s popelem objevitele Pluta - Clyda Tombaugha. Snímkováním a průzkumem Pluta, sonda provedla historicky nejvzdálenější průzkum hmotného tělesa - ve vzdálenosti cca 4,9 miliardy km. Vzhledem ke vzdálenosti sondy od Země bylo jednosměrné zpoždění radiové komunikace cca 4,5 hodiny. Pro velkou vzdálenost od slunce není sonda napájena solárními panely, ale radioizotopovým generátorem, záložním kusem z mise Cassini. Sonda je tělesem, kterému byla při vypuštění ze Země udělena nejvyšší úniková rychlost. Těsně po vypuštění byla její relativní rychlost vůči Zemi 16,21 km/s tedy 58 350 km/h. Sonda New Horizons byla vypuštěna jen několik měsíců před tím, než astronomové na kongresu v Praze reklasifikovali Pluto jako trpasličí planetu. Někteří členové týmu New Horizons, jako Alan Stern, s tímto nesouhlasí a považují Pluto dál za planetu. Nově objevené měsíce Pluta, Nix a Hydra, mají iniciály N a H, stejně jako mise New Horizons.

Question: Kterou trpasličí planetu má zkoumat americká sonda New Horizons?

Answer: Pluto


Kočka domácí

Context: Kočky měly mít schopnost ovládnout mrtvé tělo a proměnit je v upíra. Přes pronásledování koček v raném novověku používali námořníci kočky na svých lodích pro lov myší a krys. Např. v britském námořnictvu v 18. stol. vznikla "oficiální funkce" lodních koček, majících statut člena posádky. Lodní kočky existovaly ještě ve 20. stol. Jedna z nich jménem Jenny se plavila i na Titanicu.[zdroj? ] Takto se postupně kočky dostaly do Severní Ameriky, Austrálie a na Nový Zéland. S nástupem osvícenství se situace koček znovu obrátila, v období baroka a především rokoka se staly ozdobou salonů. Postupně se však obyčejná kočka jevila příliš obyčejnou a začalo její šlechtění. V 17. století přivezl cestovatel Pietro della Valle do Itálie první dlouhosrsté kočky z perské provincie Chorasán. V 18. století byly všechny dlouhosrsté kočky nazývané angorské podle Ankary, dnešního hlavního města Turecka, postupně se však ustálilo rozdělení na kočky angorské, perské a vanské. Systematický chov koček existuje v Evropě asi 150 let. První výstava koček se konala v Crystal Palace v Londýně v roce 1871. Objevilo se na ní i několik exemplářů siamské kočky, v té době poprvé dovezené do Evropy. Výstavu zorganizoval spisovatel a malíř Harrison Weir, který také sepsal standardy a byl jedním z posuzovatelů. V roce 1887 byl v Londýně založen Národní klub chovatelů koček, který začal pořádat pravidelné výstavy. V roce 1895 byla uspořádána první výstava koček také ve Spojených státech. Další organizace na sebe nenechaly dlouho čekat: roku 1898 byl ve Velké Británii založen Klub koček, o pět let později vznikla Asociace chovatelů koček, CFA. V roce 1910 přibyl Řídící výbor chovatelů koček (GCCF), v roce 1949 Mezinárodní felinologická federace, FIFe, která je v současnosti hlavní organizací chovatelů koček v Evropě včetně ČR.

Question: Ve kterém roce se konala první výstava koček?

Answer: 1871


Brněnská přehrada

Context: Brněnská přehrada (v hantecu Prýgl nebo Prygl) nebo Vodní nádrž Brno, dříve též Kníničská přehrada, je vodní dílo na Svratce. Vznikla vystavěním hráze na 56. říčním kilometru Svratky a zatopením údolí s obcí Kníničky. Přehrada dříve sloužila jako zásobárna vody pro Brno (nyní se využívá vody z Vírské přehrady a vody z vrtů v Březové), k rekreaci a také jako zdroj elektrické energie. Většina plochy přehrady je součástí přírodního parku Podkomorské lesy. Myšlenka na stavbu přehrady na Svratce se objevovala od začátku 20. století, ale k její realizaci došlo až v letech 1936-1940. Hlavním investorem bylo tehdejší ministerstvo veřejných prací a vedle Brna se na ní 25 % podílela také Země Moravskoslezská . Vzdutí přehrady začíná pod splavem u Tejkalova mlýna ve Veverské Bítýšce a k hrázi na hranici brněnských městských částí Brna-Bystrce a Brno-Kníničky měří necelých 10 km. Zatopená plocha je 259 ha. Stálé nadržení dosahuje 7,6 milionů m3, zásobní prostor pak 10,8 milionů m3. Betonová gravitační hráz má v koruně šířku 7,14 m a délku 120 m, v nadmořské výšce 233,72 m ční 23,5 m nade dnem.

Question: Která obec byla zatopena při budování Brněnské přehrady?

Answer: Kníničky


Hřib satan

Context: Suillellus luridus) - krémový klobouk, barva síťky a podkladu se obvykle výrazněji liší hřib kříšť (Caloboletus calopus) - žluté póry, výskyt často pod jehličnany spíše ve vyšších polohách hřib nachový (Rubroboletus rhodoxanthus) - drobnější. , ve stáří nepáchne, třeň válcovitý s výraznější síťkou hřib Moserův (Rubroboletus rubrosanguineus) - roste vzácně ve vyšších polohách pod jehličnany hřib Le Galové (Rubroboletus legaliae) - výraznější síťka, při zasychání voní po Maggi, i hráze. rybníků hřib satanovitý (Boletus satanoides) - hráze rybníků, žlutější dužnina, kyjovitý třeň K rozlišení může pomoci i fakt, že se hřib satan na rozdíl od kovářů, kolodějů a hřibu Le Galové až na ojedinělé výjimky nevyskytuje na hrázích rybníků a podobných synantropních stanovištích. Související informace naleznete také v článku Hřib hlohový. Rubroboletus satanas f. crataegi Smotl. ex Mikšík. Xanthoidní forma, které chybí červené barvivo, byla dříve klasifikována jako samostatný druh, hřib hlohový. Tento název však neodráží symbiózu s hlohem, pouze světlé zbarvení. Klobouk je bělavý, rourky žluté, třeň bledě žlutý, dužnina modrá, staré plodnice páchnou. Jde o vzácnou houbu, která je evidována v Červeném seznamu hub České republiky jako zranitelný druh (VU). Je proto třeba jej chránit, nálezy je vhodné hlásit mykologickým pracovištím. Související informace naleznete také v článku Otrava hřibem satanem. Hřib satan je za syrova (či po nedostatečné tepelné úpravě) silně jedovatý, působí neutišitelné zvracení, které může trvat i 6 hodin. K otravě stačí ochutnat malý kousek houby, potíže mohou vyvolat i výpary ze syrové houby v uzavřené místnosti. Po kvalitním tepelném zpracování (minimálně 20 minut varu) otrava nehrozí, nicméně v satanu byly zjištěny i indolové deriváty (psychotoxické látky, které se vařením nerozkládají). Ke konzumaci jej proto nelze v žádném případě doporučit. V roce 2005 umístila obec Vršovice na svoji vlajku a erb figuru hřibu satanu, která připomíná národní přírodní památku Velký Vrch, jednu z nejvýznamnějších českých lokalit této houby. Plodnice mohou dosahovat poměrně vysoké hmotnosti. V roce 1928 byly v okolí Karlštejna nalezeny exempláře, z nichž nejtěžší vážil 2 kg.

Question: Jaký největší hřib se vyskytuje na území bývalého Československa?

Answer: satan


Brno

Context: První písemná zmínka o Brně pochází z roku 1091 z Kosmovy kroniky, kde je psáno: "Český král Vratislav I. vtrhl s vojskem na Moravu a oblehl hrad Brno...".Podle města Brna byl pojmenován lehký kulomet BREN (Brno + Enfield), známá zbraň druhé světové války, používaná především armádou Spojeného království. Také například kulinářská specialita brněnský řízek nebo malý asteroid "2889 Brno", objevený astronomem Antonínem Mrkosem. V brněnské mluvě zvané hantec, jejíž užívání dnes již není zcela běžné, se Brno označuje jako Brnisko nebo Bryncl, možné je také označení Štatl, které je ze zmíněných tří nejtypičtější mezi rodilými obyvateli, i když původně označuje spíše jen centrum Brna. == Historie == Za přímého předchůdce Brna je považováno hradiště Staré Zámky na katastru dnešní Líšně, jedno z hradisek Velkomoravské říše, jehož osídlení se datuje od konce neolitu až do začátku 11. století. === Počátky, středověk a novověk === První nálezy pozůstatků v brněnské oblasti jsou přibližně z paleolitu a byly nalezeny v oblasti Stránské skály, první doložené slovanské osídlení brněnské oblasti je z doby kolem 5. až 7. století. Dějiny města Brna byly vždy pevně svázány s dějinami Moravy, již v 11. století od dob údělných knížectví na Moravě Brno zastávalo mimořádně důležitou úlohu ve správě země. Ražba mincí v Brně začala v 11. století, kdy zde brněnská knížata razila nejstarší brněnský denár. První písemná zmínka o Brně je v Kosmově kronice roku 1091. Roku 1243 byla Brnu udělena práva městská, v polovině 13. století byl založen hrad Špilberk, roku 1292 bylo tehdejšímu královskému městu Brnu uděleno právo volit rychtáře. V roce 1324 založila královna Eliška Rejčka na Starém Brně kostel Nanebevzetí Panny Marie, dnes baziliku a místo jejího posledního odpočinku. V Brně sídlila od poloviny 14. do začátku 15. století Janem Jindřichem založená moravská větev Lucemburků, moravských markrabat. Poslední moravský Lucemburk Jošt byl na podzim 1410 dokonce zvolen římským králem, začátkem následujícího roku ale zemřel na Špilberku. Je pohřben v kostele svatého Tomáše, který založil jeho otec Jan Jindřich.V Brně byl markraběcí dvůr, zasedal zde moravský zemský sněm a další vrcholné politické instituce tehdejší Moravy. Brno je bývalé moravské hlavní město a od středověku je zejména spolu s Olomoucí jejím historicky nejvýznamnějším městem. V roce 1777 bylo založeno brněnské biskupství, roku 1839 přijel do Brna první vlak z Vídně, čímž začal provoz parostrojní železnice na území dnešní České republiky.

Question: Kdy byla založena katedrála Petra a Pavla v Brně?

Answer: 11. století


Amoniak

Context: Amoniak neboli azan (triviální název čpavek) je bezbarvý, velmi štiplavý plyn. Amoniak je toxická, nebezpečná látka zásadité povahy. Při vdechování poškozuje sliznici. Je lehčí než vzduch. V roce 2006 byla světová průmyslová výroba amoniaku odhadována na 146,5 mil. tun. Dnes používanou metodu výroby (Haber-Boschův proces) objevil německý chemik Fritz Haber, za což dostal roku 1918 Nobelovu cenu. Slovo amoniak pochází od boha Amona (salmiak jako "sůl Amonova"). Označení čpavek pochází od slova čpět (zapáchat). Amoniak vzniká reakcí amonných solí se silnými hydroxidy, např. působením hydroxidu sodného na chlorid amonný: NH4Cl + NaOH → NH3 + NaCl + H2O případně tepelným rozkladem uhličitanu amonného: (NH4)2CO. 3 → 2 NH3 + CO2 + H2O nebo působením hydroxidu vápenatého na vodný roztok močoviny: (NH2)2CO + Ca(OH)2 → 2 NH3 + CaCO3 Průmyslově se vyrábí. katalytickým slučováním dusíku a vodíku (jako katalyzátor se používá houbové železo) za vysokého tlaku (20 až 100 MPa) a vysoké teploty (nad 500 °C) – tato metoda se nazývá Haberova–Boschova syntéza amoniaku. : : : : : 3 : : H : 2 : : + : N : 2 : : : : : → : : t > : 500 : ∘ : : C : : : F e : : : : 2 : N : H :.

Question: Jaké povahy je amoniak?

Answer: zásadité


Venezuela

Context: Sousedí na západě s Kolumbií, na jihu s Brazílií, a na východě s Guyanou, na jejíž západní polovinu (tzv. Guayana Esequiba či "Zona en Reclamación") si Venezuela činí nárok. Poněkud severněji pak leží Trinidad a Tobago, Grenada, Curaçao, Bonaire a Aruba. Počet obyvatel přesáhl v roce 2014 28,8 milionů. Hlavním městem je Caracas. Úředním jazykem je španělština. Nejvíce lidí se hlásí ke katolické církvi. Jméno země je španělskou zdrobnělinou názvu Venezia (Benátky). Adjektivum "bolívarovská" odkazuje k postavě Simóna Bolívara, místního slavného rodáka. Související informace naleznete také v článku Dějiny Venezuely. V roce 1492 objevil pobřeží Kryštof Kolumbus. V roce 1522 započala kolonizace území založením první trvale obývané španělské osady na jihoamerickém kontinentu na území dnešního města Cumaná. Území dnešní Venezuely bylo dále součástí španělského impéria. Zprvu bylo pod správou místokrálovství Peru, od roku 1717 spadalo pod místokrálovství Nová Granada. Roku 1776 byl zřízen generální kapitanát Venezuela, což v podstatě znamenalo získání výrazné vnitřní autonomie a samosprávy v rámci španělských amerických držav. Dne 5. července 1811 byla deklarována nezávislost Spojených států venezuelských. Do čela boje za nezávislost Venezuely a dalších jihoamerických států na Španělsku se postavil venezuelský rodák Simón Bolívar. Roku 1819 se stala Venezuela součástí Velké Kolumbie. Z ní vystoupila a v roce 1830 se prohlásila samostatnou republikou. Během bojů za nezávislost zahynula až třetina venezuelské populace. V roce 1859 ve Venezuele vypukla občanská válka mezi konzervativci a liberály. V letech 1902 a 1903 uskutečnily Británie, Německo a Itálie námořní blokádu Venezuely, aby ji přinutily splácet zahraniční dluh. Související informace naleznete také v článku Geografie Venezuely. Území Venezuely můžeme rozdělit do několika oblastí: Na severozápadě jsou Andy, kde se nachází nejvyšší hora Venezuely Pico Bolívar (4979 m). Mezi nimi je položena hluboká tektonická poklesová oblast s jezerem Maracaibo a rozlehlou Maracaibskou nížinou. Severovýchodně od Cordilerra de Mérida se táhne dlouhé pásmo Karibských And.

Question: Ve kterém roce byl zřízen generální kapitanát Venezuela?

Answer: 1776


Pixar

Context: I přesto, však společnost prodělávala a Jobs uvažoval o tom, že Pixar prodá jiné společnosti, například i Microsoftu. Teprve až Disney potvrdil, že pustí o prázdninách 1995 do kin Příběh hraček, se Jobs rozhodl dát Pixaru ještě šanci. Celosvětové výdělky se vyšplhaly na 350 milionů dolarů. Koncem roku se tak cena akcie Pixaru vyšplhala na 22$. 24. ledna 2006 společnost Disney oznámila záměr koupit všechny akcie společnosti Pixar za 7.4 miliardy dolarů. Obchod byl oficiálně dokončen 5. května 2006, poté co ho schválili akcionáři Pixaru. Tato transakce vynesla Steva Jobse, který vlastnil 50.1% Pixaru, na Disneyho největšího individuálního akcionáře, kterému náleží 7% akcií společnosti a místo ve správní radě. Součástí dohody bylo, že spoluzakladatel Pixaru John Lasseter, později výkonný viceprezident, se stane šéfem kreativních oddělení jak společnosti Pixar, tak společnosti Disney, stejně jako se stane hlavním poradcem Walt Disney Imagineering, který navrhuje a staví tematické zábavní parky. Catmull si udržel místo prezidenta Pixaru a zároveň se stal prezidentem animačních studií Walta Disneyho. Z této pozice pak prohlásil Boba Igera a Dicka Cooka za předsedy Walt Disney Studio Entertainment.

Question: Od kterého roku je studio Pixar součástí Walt Disney Company?

Answer: 2006


Ghanská vlajka

Context: Vlajka Ghany je list o poměru 2:3 a skládá se ze tří vodorovných pruhů: červeného, zlatého a zeleného. Uprostřed zlatého pruhu je černá pěticípá hvězda, dotýkající se cípy krajních pruhů. Červený pruh značí krev bojovníků za svobodu, zlatý pruh reprezentuje nerostné bohatství země a zelený přírodní krásu. Hvězda symbolizuje africkou svobodu. Vlajka připomíná etiopskou vlajku, barvy pruhů jsou však v obráceném sledu, jsou to tzv. panafrické barvy. Po etiopské je ghanská vlajka druhou s těmito barvami.Za tvůrce ghanské vlajky je považována paní Theodosia Salome Okohová, je užívána od získání samostatnosti na Spojeném království 6. března 1957. Poté se nakrátko změnila, aby byla znovu užívána od 28. února 1966. == Historie == Ghanská říše (~300–1235) se nacházela na území dnešního Mali a Mauritánie. Na severu dnešní Ghany ale již ve 12. století existovala důležitá království Dogomba a Mamprusi. Na jih pak migrovali ve 14. století Akanové (především Ašantové a Fantové), kteří vytvořili několik malých států. Roku 1470 se v oblasti vylodili a usídlili Portugalci a pojmenovali ji Zlatonosné pobřeží. Od 16. století pronikaly do země i další evropské národy. Ve vnitrozemí existovala v 17.–19. století Ašantská říše. V britsko-ašantských válkách bylo celé území postupně připojováno ke Spojenému království a v této souvislosti se vyvěšovaly vlajky britské.V roce 1821 bylo Britské Zlatonosné pobřeží začleněno do území tzv. Britských západoafrických osad. Tento územní celek užíval od roku 1870 vlajku o poměru 1:2, odvozenou z britská státní námořní (služební) vlajky. Ta měla ve vlající části místní vlajkový emblém (badge), tvořený kruhovým polem převážně žluté barvy. V něm byl v přirozených barvách vyobrazen slon se zdviženým chobotem, palma, dva trsy trávy, kopcovitá krajina a západ slunce. Pod slonem je do oblouku (ve dvou řádcích) nápis WEST AFRICA a SETTLEMENTS.

Question: Jakou barvu mají tři vodorovné pruhy na vlajce Ghany?

Answer: červeného, zlatého a zeleného


Ara kaninda

Context: Podle nedávných průzkumů čítá populace tohoto ary pouze 250–300 volně žijících jedinců a tudíž je i považován za kriticky ohrožený druh. Hlavní příčinou tohoto statusu je přitom nelegální lov a odchyt. == Popis == Tohoto papouška si lze snadno splést s arou araraunou, ale při bližším prozkoumání má na hrdle na rozdíl od ary ararauny modrou barvu a jemnou hlavu zdobí méně masivní zobák. Základní zbarvení je modré a žlutooranžové. Zobák je černý, kulaté oko má žlutavou duhovku. Mladí ptáci ji však mají do jednoho roku spíše šedou. Částečně holá oblast obličeje bývá bílá, ale pokud je pták rozrušený, může dostat nádech do růžova. Váží obvykle kolem 750 gramů a měří 88 centimetrů. Velkou část délky papouška tvoří ocas. == Galerie == == Reference == == Externí odkazy == Galerie ara kaninda ve Wikimedia Commons Obrázky, zvuky či videa k tématu ara kaninda ve Wikimedia Commons

Question: Jakou barvu má duhovka u mladých jedinců ary kandidy?

Answer: šedou


Seznam hadích rekordů

Context: Krajta mřížkovaná, krajta tmavá, krajta písmenková, krajta ametystová a anakonda velká jsou většinou autorit označovány za nejdelší hady světa, přičemž je těžké určit, který druh vlastně drží oficiální prvenství. Historicky Za rekordní druh, pokud jde o délku, je považován Titanoboa cerrejonensis, jehož zkamenělina byla objevena v roce 2009 v Kolumbii. Žil v paleocénu a dorůstal 13-14 metrů, hmotnost mohl mít až přes tunu. Nejdelší jedovatý had Nejdelším jedovatým hadem je kobra královská (Ophiophagus hannah) z Jihovýchodní Asie.[3] V roce 1930 exemplář chovaný v Londýnské zoo dosáhl velikosti 5,71 m při hmotnosti téměř 12 kg. Druhý nejdelší jedovatý had je mamba černá (Dendroaspis polylepis), která dorůstá až 4,5 metru (ač v průměru je to 2 až 3 m).[4] Dříve uváděný taipan velký (Oxyuranus scutellatus) s délkou přes 4 metry ve skutečnosti dosahuje v průměru jen okolo dvou, zřídka do 2,5 metru. Maximální oficiálně ověřená délka taipana byla 276 cm, neoficiální zdroje uvádějí až přes tři metry. Anakonda velká Nejtěžší had Nejtěžším hadem světa je anakonda velká (Eunectes murinus), žijící v Jižní Americe a na Trinidadu. Vzhledem k mohutnosti svého těla v tomto ohledu překonává i krajtu mřížkovanou, ačkoliv je menší. U zatím největšího doloženého exempláře o délce 8,5 m byla váha odhadnuta na 500 liber (227 kg).[5] Nejtěžší jedovatý had Za nejtěžšího jedovatého hada je považován chřestýš diamantový (Crotalus adamanteus), který při zhruba 2,5 metrové délce může dosáhnout až 13 kg.[6]

Question: Jak dlouhý byl nejdelší jedovatý had?

Answer: 5,71 m


Federico García Lorca

Context: Federico García Lorca [Garsia Lorka] (5. června 1898 - 19. srpna 1936) byl španělský básník a dramatik. Zastřelen frankisty v Granadě (Víznaru). Od roku 1909 žil v Granadě, kde studoval střední školu. Roku 1914 začal studovat filosofii, literaturu a práva a od roku 1919 pokračoval ve studiích v Madridu, který se stal ohniskem umělecké avantgardy. Pravděpodobně byl homosexuál. V letech 1929-1930 studoval v USA na Kolumbijské universitě. Poté strávil několik měsíců na Kubě a v letech 1933-1934 byl v Argentině, pak se vrátil zpět do Granady, kde byl v r. 1936 popraven. Jeho tvorba je ovlivněna především andaluským folklórem, dále je z jeho díla patrný i vliv surrealismu, jeho kombinace avantgardních prvků s lidovou slovesností jižního Španělska - Andalusií je ojedinělá. Velmi inspirativní byl i jeho vztah k Salvadoru Dalímu, do něhož byl zamilován, o čemž svědčí jejich vzájemná korespondence. Zda byl tento cit opětován není známo, Salvador Dalí se k tomuto tématu odmítal až do konce života vyjádřit a Lorcu označoval vždy jen za přítele z mládí. Podle svého významného životopisce anglického historika Iana Gibsona byl Lorca homoeroticky orientován. Jeho básnické období můžeme rozdělit na dvě období: V prvním období bylo na Lorcově tvorbě patrné působení rodného kraje, který ho ovlivnil zejména svými nářečími. V jeho díle je i značný vliv Juana Ramóna Jiméneze a Jorge Giulléna s tzv. "poesía pura" - čistou poezií. V této době též spolupracuje s Ramónem Menéndezem Pidalem, převzal formu "romance" (Kniha básní, 1921), a ze stejné doby je i Poema del cante jondo, kde převládá metafora. Ve druhém období se projevil vliv surrealistů. Lorcův příjezd do New Yorku změnil jeho pohled na svět. Přijal šokující formu jazyka a silné surrealistické náměty a obrazy. Avšak španělský surrealismus je vždy racionální, nikdy nepřijal automatické psaní (André Breton). Jeho stěžejním dílem této doby je Poeta en Nueva York - Básník v New Yorku, které pojednává především o tématu ztraceného lidství, člověk se snaží znovu najít v přírodě, civilizace ho zabíjí. Různí hudebníci v roce 1998 zhudebnili několik jeho básní. Nahrávky vyšly na albu Federico García Lorca: De Granada a La Luna, mezi hudebníky jsou například John Cale či Neneh Cherry. Cikánská romance - pravděpodobně nejslavnější z jeho děl. Básník v New Yorku Kniha básní Písně První písně Kniha písní Pláňka (Yerma) Dům Bernardy Albové Uhrančivý motýl Láska dona Perlimplína a vášnivost Belisina Mariana Pineda Čarokrásná ševcová Krvavá svatba Pimprlata Neprovdaná doňa Rosita aneb Květomluva Fantastická ševcová Publikum (1933) 1979 Český rozhlas - Federico García Lorca: Neprovdaná paní Rosita neboli Mluva květů.

Question: Kdy zemřel Federico García Lorca?

Answer: 19. srpna 1936


Slovensko

Context: Soudní systém jako celek je přehnaně zatížený a někteří soudci nemají dostatečnou kvalifikaci. Důsledkem toho mnohé soudní procesy trvají neúměrně dlouhou dobu, takže jejich účastníci se obracejí na Ústavní soud, který je těmito záležitostmi zahlcen a v minulosti se nemohl věnovat některým kontroverzním tématům, například otázce potratů. Podrobnější informace naleznete v článku Administrativní dělení Slovenska. Roku 1996 zavedla slovenská vláda nový systém rozdělení krajů a okresů. V současnosti se Slovensko dělí na 8 samosprávných krajů, jimiž jsou Bratislavský, Košický, Nitranský, Prešovský, Žilinský, Trenčínský, Trnavský a Banskobystrický. Mimoto je na Slovensku celkem 79 okresů. Hlavním městem je Bratislava, jejíž populace dosahovala k roku 2010 celkem 446 819 obyvatel. Mezi další velká města patří Košice (240 915 obyvatel), Prešov (92 687), Nitra (87 357), Žilina (86 685),) a Banská Bystrica (84 919). Od roku 2004 je Slovensko členem NATO a Evropské unie, o tři roky později se Slovensko stalo součástí Schengenského prostoru. Rovněž za svou více jak dvacetiletou existenci získalo členství v mnoha nadnárodních společenstvích jako je Organizace spojených národů (OSN), Světová obchodní organizace (WTO), Organizace pro hospodářskou spolupráci a rozvoj (OECD) a Organizace pro bezpečnost a spolupráci v Evropě (OSCE). V letech 2006–2007 zastávala Slovenská republika pozici nestálého člena Rady bezpečnosti OSN. Vedle toho se slovenská vláda angažuje například ve Visegrádské čtyřce, která sdružuje vlády Polska, Česka, Slovenska a Maďarska s cílem prosazování společných zájmů a prohlubováním spolupráce. Z dalších regionálních uskupení se Slovensko zapojilo do Středoevropské dohody o volném obchodu (CEFTA) a Středoevropské iniciativy (SEI). Ze svých sousedů udržuje Slovenská republika víceméně korektní a stabilní vztahy s Rakouskem a Polskem. Vztahy s Ukrajinou nehrály po dlouhou dobu ve slovenské zahraniční politice významnější úlohu, jisté zlepšení přinesl nástup ukrajinského politika Viktora Juščenka a zejména oranžová revoluce, kterou podporovaly jak slovenské nevládní organizace tak média.

Question: Je Slovensko součástí Schengenského prostoru?

Answer: Od roku 2004 je Slovensko členem NATO a Evropské unie, o tři roky později se Slovensko stalo součástí Schengenského prostoru.


Stanislav Tesař

Context: Stanislav Tesař PhDr. Stanislav Tesař Narození 4. dubna 1940Nová ŘíšeProtektorát Čechy a Morava Protektorát Čechy a Morava Povolání hudební historik Některá data mohou pocházet z datové položky.Chybí svobodný obrázek. Stanislav Tesař (* 4. dubna 1940 Nová Říše okres Jihlava) je český hudební vědec a organizátor a univerzitní pedagog. Žije v Brně, je ženatý a má dvě děti. Hudební vzdělání a činnost Dnešní budova Českého muzea hudby (Malá Strana, Praha 1), jehož ředitelem byl Stanislav Tesař v letech 1990–1996 Hudební vzdělání získal nejprve na Státní konzervatoři v Brně, kde v letech 1963–69 studoval obor kontrabas. Vědecká a teoretická činnost V letech 1974–1978 pracoval v Kabinetu hudební lexikografie Filosofické fakulty Univerzity Jana Evangelisty Purkyně, byl také vedoucím sekretariátu České hudební společnosti. V letech 1990–1996 působil jako ředitel Českého muzea hudby v Praze. Jeho působení bylo významné z hlediska organizace hudební kultury a muzikologického bádání. V muzeu se zasloužil např. o zahájení digitalizace materiálů a historických pramenů. Zároveň přispěl k řešení dislokační problematiky v první polovině 90. let.[1] Současně působil na poloviční úvazek v roce 1990 jako vědecký pracovník v Ústav teorie a dějin umění ČSAV a v roce 1994 jako člen redakční rady časopisu Hudební rozhledy, od roku 1998 byl členem výboru Mezinárodního hudebněvědného kolokvia Brno. Významně se podílí na organizaci různých mezinárodních hudebních aktivit.

Question: Od jakého roku působil Stanislav Tesař jako ředitel Českého muzea hudby v Praze?

Answer: 1990


Zmije růžkatá

Context: Zmije růžkatá (Vipera ammodytes) je had z čeledi zmijovitých. Žije v jižní Evropě, na Balkáně a na Blízkém východě. Má pověst nejnebezpečnějšího evropského hada vzhledem ke své velikosti, délce jedových zubů (až 13 mm) a vysoké účinnosti jedu. Vědecké jméno je odvozeno z řeckých slov ammos a dytes ("písek" a "norník"). Není to právě nejvýstižnější jméno pro hada, který dává přednost skalnatému prostředí. Dorůstá až do délky 95 cm, většina jedinců však nepřesahuje 85 cm. Samice bývají trochu menší než samci. Maximální délka také závisí na rase, přičemž severní poddruhy jsou zřetelně větší než jižní. Podle Strugaria (2006) činí průměrná délka 50–70 cm, údajně byli spatřeni jedinci delší než 1 m. Samice mají být větší a robustnější, i když největší zaznamenaní jedinci jsou samci. Obrázky, zvuky či videa k tématu Zmije růžkatá ve Wikimedia Commons Galerie Zmije růžkatá ve Wikimedia Commons

Question: Z jaké čeledi je zmije růžkatá?

Answer: zmijovitých


Mars (planeta)

Context: Období je tedy charakteristické silným bombardováním povrchu tělesy z vesmíru a množstvím kapalné vody na povrchu. Hesperian je pojmenován dle oblasti Hesperia Planum a je pro ni charakteristické průměrné pokrytí impaktními krátery. V tomto období docházelo k významné sopečné činnosti a katastrofickým záplavám způsobených činností outflow channels. Nejmladší jednotka Amazonian byla pojmenována dle Amazonis Planitia. Pro období Amazonianu je charakteristická nízký počet nových impaktních kráterů a pozůstatky po projevech ledovců a výrazné sopečné činnosti například v oblasti Tharsis. Marsovská historie (V miliónech let) Podrobnější informace naleznete v článku Atmosféra Marsu. Mars má dnes velmi řídkou atmosféru, která není schopná zadržovat tepelnou výměnu mezi povrchem a okolním prostorem, což má za následek velké teplotní rozdíly během dne a noci. Tlak na povrchu se pohybuje mezi 600 až 1000 Pa, což je přibližně 100 až 150krát méně než na povrchu Země či jako přibližně ve 30 km nad jejím povrchem. Podobně jako na Zemi ale dochází ke změnám v atmosféře v závislosti na sezónních výkyvech, jak se planeta přibližuje a oddaluje od Slunce. V zimě přibližně 25 % atmosférického oxidu uhličitého zmrzne na pólech, zatímco v létě opět sublimuje a vrátí se do atmosféry. Atmosféra je tvořena převážně z oxidu uhličitého (95,32 %), dále obsahuje: dusík (2,7 %), argon (1,6 %), kyslík (0,13 %), oxid uhelnatý (0,07 %) a vodní páry (0,03 %), která vzniká sublimací z polárních čepiček. Mezi ostatní plyny vyskytující se v atmosféře se pak ještě řadí neon, krypton, xenon, ozón a metan (který je možným indikátorem života na Marsu, jelikož podléhá rychlému rozpadu, nicméně studie z roku 2012 naznačuje, že metan vzniká jako výsledek interakce UV záření se sloučeninami uhlíků obsažených v mikrometeoritech a kosmickém prachu). Průměrná teplota u povrchu planety je okolo 210 K (-63 °C). Pro Mars jsou charakteristické velké rozdíly mezi dnem a nocí.

Question: Má Mars hustou atmosféru?

Answer: Mars má dnes velmi řídkou atmosféru, která není schopná zadržovat tepelnou výměnu mezi povrchem a okolním prostorem, což má za následek velké teplotní rozdíly během dne a noci.


Svátek práce

Context: Svátek práce nebo 1. máj je mezinárodní dělnický svátek, který se od roku 1890 slaví 1. května. Svátek zavedla v roce 1889 II. internacionála na paměť vypuknutí stávky amerických dělníků v Chicagu dne 1. května 1886, která vyústila v Haymarketský masakr a následné soudní řízení. V českých zemích se poprvé slavil v roce 1890 na Střeleckém ostrově v Praze. V USA a Kanadě se svátek práce, Labor Day, slaví první pondělí v měsíci září. Dne 1. května 1886 proběhla pod vedením odborů a anarchistů celodenní stávka vyhlášená anarchistickým deníkem The Alarm, usilující o osmihodinovou pracovní dobu bez ztráty peněz. Celkově stávkovalo asi 300 000 dělníků. 3. května proběhlo v Chicagu shromáždění, při kterém došlo ke střetu demonstrantů s pořádkovými silami, při kterém přišlo o život několik stávkujících v důsledku policejní palby. 4. května zemřelo několik lidí při demonstraci na Haymarket Square kvůli výbuchu bomby, za což byli obviněni a následně (avšak bez důkazů) odsouzeni k smrti anarchisté August Spies, Albert Parsons, Adolph Fisher, George Engel a Louis Lingg.

Question: Od kterého roku se slaví Svátek práce 1. května?

Answer: 1890


Pýcha a předsudek

Context: Pýcha a předsudek (anglicky Pride and Prejudice) je nejznámější román anglické spisovatelky Jane Austenové. První věta románu je jedním z nejslavnějších úvodů knihy v anglické literatuře vůbec: "It is a truth universally acknowledged, that a single man in possession of a good fortune, must be in want of a wife." (. česky podle překladu Evy Kondrysové: "Světem panuje skálopevné přesvědčení, že svobodný muž, který má slušné jmění, se neobejde bez ženušky.") První verzi románu sepsala v letech 1795 – 1797 a pojmenovala ji First Impresions (První dojmy). Nepodařilo se jí ale pro něj najít vydavatele, takže jej prozatím odložila a začala pracovat na románu Rozum a cit (Sense and Sensibility), po jehož vydání (1811) se k Prvním dojmům vrátila, přepracovala je a pod jménem Pýcha a předsudek vydala (1813). Pýcha a předsudek je tzv. román rodinného života (angl. domestic novel), který s ironickým podtextem líčí prostředí anglického venkova, tamní rodinné vztahy a snahy matek najít pro své dcery vhodné ženichy. Hlavními postavami románu jsou slečna Elizabeth Bennetová (patrně zosobnění autorky) a pan Darcy. Příběh začíná tím, že paní Bennetová, matka pěti dcer, které chce za každou cenu co nejlépe provdat, se dozví, že se do sousedství přistěhoval mladý, bohatý a svobodný muž pan Bingley, seznámí se s ním na plese, ovšem její nejstarší dcera Jane se do něj zamiluje. Spolu s ním je na plese i jeho přítel pan Darcy, který je bohatší než Bingley, ale působí pyšně, povýšeně a navíc se pohrdavě vyjádřil o druhé nejstarší dceři Elizabeth. Později se ale proti své vůli do Elizabeth zamiluje a kvůli jejímu postavení a popichování Bingleyho sestry, která si ho touží vzít, se to snaží utajit. Elizabeth se díky svým mladším sestrám seznámí s důstojníkem z pluku Wickhamem, který jí řekne, že Darcyho velmi dobře zná a že Darcy se k němu zachoval nespravedlivě a připravil jej o peníze. Elizabethina antipatie vůči Darcymu se díky tomu ještě navyšuje.

Question: Kdo je autorem románu Pýcha a předsudek?

Answer: Jane Austenové


Starý zákon

Context: Starý zákon (v některých překladech Stará smlouva) je delší a starší část Bible. Jedná se původně o sbírku posvátných židovských knih, kterou přejalo z židovství vzniklé křesťanství. Vzhledem k tomu, že tuto sbírku užívají jak židé, tak různé proudy křesťanství, nepanuje v mnoha otázkách shoda – ani v tak základních, jako je rozsah či název sbírky. == Otázka kánonu, označení a dělení == Rozsah biblického kánonu se mezi těmi, kdo Starý zákon užívají, liší. Židé uznávají 39 samostatných knih (resp. 24, jelikož nerozdělují některé knihy na více částí jako křesťané). Protestanti přejali židovský kánon, tak jak se ustálil okolo roku 100. Katolická církev uznává kánon rozšířený i o deuterokanonické knihy, neboť vychází z alexandrijské židovské tradice, a považuje tak za závazných celkem 46 spisů. Nejvíce knih má ve svém kánoně Etiopská ortodoxní církev – 54. Označení Starý zákon je křesťanské a "starý" zde stojí v protikladu či jako doplnění k Novému zákonu, druhé části křesťanské Bible. Toto pojmenování je do jisté míry problematické, jelikož svádí k tomu, aby toto označení bylo chápáno jako "zastaralý zákon". Již i křesťanští autoři navrhují používat buď židovské označení Tanach (akronym složený z Tóra, Nevi'im (proroci) a Ktuvim (spisy); toto označení však nepostihuje deuterokanonické knihy), anebo např. První zákon (a pro Nový zákon pak užívat Druhý zákon).Podle klasického židovského dělení má Starý zákon tři části: Tóra, Proroci a Spisy. Křesťané jej obvykle dělí na čtyři části: pět knih Mojžíšových (Pentateuch), historické spisy, mudroslovné knihy a prorocké knihy. == Vznik a charakter == Starý zákon vznikal v průběhu přibližně 1000 let. Nejstarší texty pocházejí z předmonarchického izraelského období, tj. snad před rokem 1000 př. n. l. Existují však i teorie opírající se o literární skladbu a historické skutečnosti první části knihy Genesis, které posunují stáří těchto textů před rok 1500 př. n. l.. , a tvrdící, že zápisy historie, jak bylo tehdy zvykem a považováno za důležité, pořizovali již praotcové (doba patriarchů bývá umísťována do období kolem r. 2000 př. n. l., někteří historici ji ale umisťují do doby 12.–13. stol. př. n. l., která je pravděpodobnější alespoň pro skupiny kolem Abraháma a Izáka) nejspíše na hliněné tabulky, které se předáváním dostaly až do rukou Mojžíšových.

Question: Jak se nazývá starší a delší část Bible?

Answer: Starý zákon


Irbis

Context: Jelikož irbisové občas nepohrdnou zbytky kořisti jiných predátorů, stávají se také obětí otrávených návnad, které jsou nezákonně používány pro boj s vlky.[78] Celkový počet divoce žijících irbisů činil podle expertního odhadu z roku 2003 mezi 4080 až 6590 jedinci.[47] Toto rozmezí uvádí i zpráva IUCN z roku 2008.[3] Jackson et al. v roce 2010 uvedl rozpětí 4500 až 7500 jedinců, poznamenal však, že dostupné informace jsou neúplné.[4] Zpráva GSLEP z roku 2013 odhaduje počty na 3920 až 6390 jedinců.[6] Hustota populace se v různých částech areálu výskytu výrazně liší – od 0,1 do 10 jedinců na 100 km².[61] V Rusku je to 0,7 jedince na 100 km², v Nepálu 5–7 jedinců na 100 km², v Mongolsku 3–4 jedinci na 100 km².[79] Následující tabulka vychází z údajů v dokumentu Snow Leopard Survival Strategy vydaného organizací Snow Leopard Network v roce 2014.[4] Nebyl-li konkrétní údaj v dokumentu k dispozici, je použit starší údaj ze studie McCarthyho a kol. (2003)[47], kterou v téměř nezměněné podobě cituje i IUCN – Jackson a kol. (2008)[3]. Stát Areál obývanýirbisy (km²)[4] Odhadovaný početjedinců[4] Rokodhadu Afghánistán50 000[47]100 – 200[47]2003 Bhútán10 000100 – 2002014 Čína1 100 0002000 – 25002014 Indie127 000400 – 7002014 Kazachstán50 000[47]100 – 1102003 (areál)2014 (populace) Kyrgyzstán54 000300 – 3502014 Mongolsko103 00010002014 Nepál13 000195 – 4162014 Pákistán80 000200 – 3002014 Rusko20 000 – 30 000 (60 000)70 – 902014 Tádžikistán85 700180 – 220[47]2014 (areál)2003 (populace) Uzbekistán10 00010 – 15 (20 – 30)2014 Celkem 1 700 000 – 1 740 000 4655 – 6116 Ochrana Irbis zachycený fotopastí v Národním parku Hemis v indickém státě Džammú a Kašmír Stav divoké populace irbisů je nízký. Irbis je vzácné, málopočetné a ohrožené zvíře. Mezinárodní svaz ochrany přírody (IUCN) jej od roku 2017 eviduje jako zranitelný druh,[5] dlouhá léta byl však evidován jako ohrožený.[3] V Červené knize Mongolska (1997) je. veden jako „velmi vzácný“, v Červené knize Ruské federace (2001) má status „ohrožený vyhubením“ (kategorie 1).[3][80] Irbis je také uveden v CITES, příloze I (nejvíce ohrožené druhy, s nimiž je jakýkoliv mezinárodní obchod zakázán). Je třeba poznamenat, že výše uvedené dokumenty představují pouze legální rámec pro ochranu irbisa, naplňování ochrany v praxi je nedostatečné, jak ukazuje objem neustávajícího pytláctví a pašeráctví.[81]

Question: Kolik let se uvádí jako nejdelší doložený věk irbisa v divočině?

Answer: 13


Jaderná zbraň

Context: Jaderná zbraň nebo též atomová zbraň je zbraň hromadného ničení, založená na principu neřízené řetězové reakce jader těžkých prvků. Mezi jaderné zbraně se někdy řadí i zbraně založené na slučování jader lehkých prvků (termonukleární zbraň), zatímco zbraně, kde radioaktivní materiál slouží jen jako zdroj radioaktivního zamoření cílové oblasti, se označují jako radiologické (tzv. špinavá bomba). == Historie == Jaderná bomba byla poprvé vyvinuta ve Spojených státech v rámci vojenského projektu Manhattan. Základní výzkum probíhal v laboratořích v Los Alamos za vedení Roberta Jacoba Oppenheimera. Výsledkem projektu byl první pokusný jaderný výbuch, který proběhl 16. července 1945 v poušti White Sands poblíž města Alamogordo. Další vyrobené bomby Little Boy a Fat Man byly o několik týdnů později svrženy z bombardérů B-29 na japonská města Hirošimu a Nagasaki. Letoun B-29 Enola Gay svrhl 6. srpna 1945 v 8:16 na Hirošimu uranovou jadernou pumu s ekvivalentem mezi 13 a 18 kilotunami TNT. Letoun B-29 Bock's Car svrhl 9. srpna 1945 v 11:02 plutoniovou bombu na Nagasaki. Obě pumy zabily okamžitě zhruba 130 000 lidí[zdroj? ]. Dalších 100 000 umíralo na následky výbuchu v dalších měsících a letech, postiženy byly i další generace. Tyto dva výbuchy dosud představují jediné použití jaderných zbraní proti civilistům či v ozbrojeném konfliktu obecně. Druhou atomovou mocností se v roce 1949 stal Sovětský svaz výbuchem zařízení RDS-1 označováno na západě jako Joe-1. V té době Američané sovětský jaderný vývoj tajně zkoumali projektem Mogul. Sovětská první atomová bomba byla de-facto značně okopírovaná americká implozivní plutoniová bomba, jejíž plány SSSR získal díky špionážní práci jaderného fyzika Klause Fuchse podílejícího se na projektu Manhattan. Jím předané materiály podstatně urychlily práce na jejím sestrojení. Další vývoj jaderných zbraní vedl akademik Igor Kurčatov a Andrej Dmitrijevič Sacharov. První vodíkovou pumu otestovaly USA 1. prosince 1952. Sovětská následovala 12. srpna 1953. Byl tu však roky utajovaný rozdíl: Zatímco ta americká používala tekutý vodík a celé zařízení pak mělo velikost menšího domu, na sovětské byl použit lithiumdeuterid, což je pevná látka. Sovětská tedy byla, na rozdíl od americké, připravena k vojenskému nasazení. Zejména pozdní 50. a raná 60. léta byla obdobím horečného testování jaderných zbraní obou supervelmocí, v rámci jejich závodů ve zbrojení. Sovětský svaz v roce 1961 otestoval největší jadernou bombu v historii (car-bomba, rusky: Ц).

Question: Jaká zbraň je založená na principu neřízené řetězové reakce jader těžkých prvků?

Answer: Jaderná


Křesťanskodemokratická lidová strana (Maďarsko)

Context: Ovšem její existence neměla dlouhého trvání, s nástupem komunismu a vyhlášením Maďarské lidové republiky byla strana zrušena. Své působení opět zahájila v roce 1989. V prvních svobodných volbách 1990 získala 21 křesel a spolu s vítězem voleb pravicovým MDF utvořila vládní koalici. Po volbách 1994, které drtivě vyhrála levicová MSZP, byla KDNP v opozici. Následně po dvě volební období 1998 a 2002 se tato strana do parlamentu vůbec nedostala. Před volbami 2006 se spojila do volební koalice se stranou Fidesz a znovu se dostala do parlamentu, jako opoziční strana se 23 mandáty. Pro parlamentní volby 2010 se KDNP opět rozhodla jít do volební koalice a sestavit společnou kandidátku s nejsilnější pravicovou stranou Fidesz. Volební aliance Fidesz–KDNP kandidovala i v parlamentních volbách a ve volbách do Evropského parlamentu na jaře 2014. V obou volbách strana zvítězila, v Parlamentních obhájila ústavní většinu (133 mandátů z nově 199), ve volbách do Evropského parlamentu získala koalice 13 mandátů z 21 (z toho 1 pro KDNP).

Question: Jak se zkráceně označuje Křesťanskodemokratická lidová strana?

Answer: KDNP


Utopie

Context: Utopie (z řec. ο τ ú-topos, žádné místo, "nikde") je představa ideální lidské společnosti, obce nebo státu. Slovo vytvořil anglický humanistický myslitel Thomas More jako název své knihy Utopie z roku 1516. V širším významu označuje něco žádoucího, i když možná nedosažitelného. Odtud také utopický, idealizovaný a utopismus, idealizace nebo naivita v politickém nebo společenském kontextu. Paradoxní definici nabízí Patrik Ouředník: "Utopie je virtuální prostor, nereálná realita, nepřítomná přítomnost, alterita bez identity. Utopie je vše, co se odehrává na jiném místě nebo v jiném čase, příslib, náznak, naděje, noční můra, zlý sen. Utopie je stav, který je nám navždy uzavřen, stav, k němuž nevyhnutelně směřujeme." Slovo Utopie je sice moderního původu, žánr je však daleko starší. Utopické prvky lze nalézt už v 8. století před n. l. v Izajášově proroctví nebo Homérově Oddyseji. První ucelenější utopie je Platónův pozdní spis "Zákony" (Nomoi, Leges) a do jisté míry i "Ústava" (Politeia, Republica). Platón obě knihy napsal pod bezprostředním dojmem ze ztroskotání athénské demokracie a snažil se z něho vyvodit velmi podrobné poučení. Budoucí obec musí mít správnou velikost a polohu, musí být více uzavřená, omezovat podnikání pro zisk a vláda nemůže být v rukou veřejnosti, nýbrž zvláštní kasty "strážců". Ti nesmějí mít majetek, musí žít společně a musí pro to být zvlášť vychováváni. Klíčové jsou přísné zákony a společná výchova všech dětí. Utopické prvky obsahuje biblická Apokalypsa, která ovšem popisuje očekávání budoucího "Nového Jeruzaléma". Prototypem křesťanských utopií je Augustinovo dílo "Boží obec" (kolem 420), základ politické teorie středověku. Moreova kniha "O nejlepším stavu obce a o ostrově Utopie" navazuje na Platónovu Ústavu a je inspirována zámořskými objevy – odehrává se na neznámém ostrově. More používá také název "Eutopie", který zní v angličtině stejně, ale znamená "Dobré místo". Jeho Utopie je tak zároveň popis ideální obce, jejíž přednosti (rovnost občanů, pacifismus, náboženská tolerance) zároveň kritizují současnou skutečnost. Významné utopie – kromě Mora – napsali například Tommaso Campanella ("O slunečním státě" 1623) a Francis Bacon ("Nová Atlantis" 1627). Kritickou stránku zdůrazňují autoři negativních utopií čili dystopií, jako je "Labyrint světa a ráj srdce" J. A. Komenského (1631), "Jiný svět" Cyrana z Bergeracu (1657) nebo satira "Gulliverovy cesty" Jonathana Swifta (1721). Utopické pasáže a prvky se vyskytují i u mnoha dalších autorů (François Rabelais, Daniel Defoe, Voltaire aj.). Utopie 19. století (Robert Owen "Nový pohled na společnost" 1813; Charles Fourier "Nový průmyslový svět" 1829; Bernard Bolzano "O nejlepším státě", kolem 1832; H. G. Wells.

Question: Kdo stvořil slovo utopie?

Answer: Thomas More


Krokodýl

Context: Krokodýl (Crocodylus) je rod velkých vodních plazů, náležejících do čeledi krokodýlovitých. Krokodýli jsou predátoři žijící v tropických oblastech Afriky, Asie, Ameriky i Austrálie. Vlastním životním prostředím krokodýlů je voda, přirozeně vyhledávají nejraději pomalé říční toky a jezera. Některé druhy, např. krokodýl mořský žijí však i v mořích při pobřeží. Jejich potravou jsou různí savci, ptáci a ryby a také jiní plazi, které loví a nebo se živí na jejich mršinách. Krokodýlů je více jak 2500 druhů, pro lepší přehlednost se však používá nejčastěji méně přesné členění, podle biotopů. Tělo krokodýlů je kryto rohovitými štíty, pod kterými leží kostěné desky. Krokodýli plavou pomocí silného, ze stran zploštělého ocasu. Končetiny, které při plavání mají přitisknuté k tělu, jim slouží pouze na pevnině nebo mělkém dnu. Oči jsou na svrchní straně hlavy, což jim umožňuje sledování okolí, zatímco zbytek těla je ponořen. Těsně za očima jsou ušní otvory, chráněné kožním záhybem. Komunikace prostřednictvím zvuků je významná mj. mezi rodiči a mláďaty. Svaly, které se upínají na jejich čelisti, dokáží vyvinout obrovský tlak při skousávání své potravy, schopný rozdrtit i kosti; naopak, pro otevírání čelistí tolik síly nepotřebují. Žaludek krokodýla je velký přibližně jako basketbalový míč. Krokodýli dosahují značných velikostí, které jim dovolují napadnout a zabít velké druhy skotu i člověka. Největším známým druhem krokodýla je krokodýl mořský (Crocodilus porosus), který dosahuje délky i přes 7 metrů a hmotnosti kolem 1 tuny (a je tak největším žijícím plazem na světě).

Question: Jsou krokodýli predátoři žijící v Evropě?

Answer: Krokodýli jsou predátoři žijící v tropických oblastech Afriky, Asie, Ameriky i Austrálie.


Zimní stadion Luďka Čajky

Context: Zimní stadion Luďka Čajky Zimní stadion Luďka Čajky„Čajkárna“ Poloha Zlín, Česká republika Souřadnice 49°13′2,96″ s. š., 17°39′35,83″ v. d. Otevření 1957 Přestavění 60. léta 20. století Vlastník PSG Berani Zlín Povrch proměnlivý Bývalé názvy Zimní stadion Gottwaldov (1957–1990) Události • MS v házené mužů 1964 • MS v házené žen 1978 • MS v házené mužů 1990 • MS v led. hokeji žen do 18 let 2012 • MS v led. hokeji žen do 18 let 2017 Týmy PSG Zlín (1957– ) Kapacita 7 000 (z toho 4 525 sedících) Rozměry 60×28 m multimediální obsah na Commons Některá data mohou pocházet z datové položky. Zimní stadion Luďka Čajky je sportovní stadion, který se nachází ve Zlíně. Své domácí zápasy zde odehrává klub ledního hokeje PSG Berani Zlín. Stadion byl uveden do provozu v roce 1957 a v 60. letech 20. století byl zastřešen. Pojmenován byl v roce 1990 po zlínském hráči Luďkovi Čajkovi, který tragicky zemřel na následky zranění při utkání v Košicích. Parametry Zdroj: [1] kapacita: 7 000 diváků (4 525 sedících, 2 475 na stání) rozměr kluziště: 60×28 metrů Odkazy Reference ↑ "Zimní stadion Luďka Čajky" [online]. hokej.zlin.cz [cit. 2016-06-08]. Dostupné online. (česky) Související články PSG Berani Zlín Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Zimní stadion Luďka Čajky na Wikimedia Commons Zimní Stadion Luďka Čajky Zlín - Oficiální stránky (česky) PSG Beraní Zlín mw-parser-output .navbox-title .mw-collapsible-toggle{font-weight:normal} Extraliga ledního hokeje – Extraligové kluby Sezóna 2020/2021: Mistr ČR – HC Oceláři Třinec • Pohár prezidenta – HC Sparta Praha Kluby 2021/22 - 15 týmů HC Kometa Brno • Mountfield HK • HC Energie Karlovy Vary • Madeta Motor České Budějovice • Bílí Tygři Liberec • HC Verva Litvínov • BK Mladá Boleslav • HC Olomouc • HC Dynamo Pardubice • HC Škoda Plzeň • HC Sparta Praha • HC Oceláři Třinec • HC Vítkovice Ridera • PSG Berani Zlín • Rytíři Kladno Stadiony Brno • Hradec Králové • Karlovy Vary • České Budějovice • Liberec • Litvínov • Mladá Boleslav • Olomouc • Pardubice • Plzeň • Sparta Praha • Třinec • Vítkovice • Zlín Sezóny 1993/94 • 1994/95 • 1995/96 • 1996/97 • 1997/98 • 1998/99 • 1999/00 • 2000/01. • 2001/02 • 2002/03 • 2003/04 • 2004/05 • 2005/06 • 2006/07 • 2007.

Question: Kolik diváků pojme Zimní stadion Luďka Čajky?

Answer: 7 000


Mount Everest

Context: Mount Everest (tibetsky ཇོ་མོ་གླང་མ, Džomolangma; nepálsky साथा, Sagarmátha), je s nadmořskou výškou 8848 m n. m. (podle starších údajů i 8850 m n. m.) nejvyšší hora na Zemi. Mount Everest vznikl spolu se zbytkem Himálaje kolizí indické a eurasijské kontinentální desky. Hora je pojmenována po britském geodetovi George Everestovi. Pohoří Himálají stále roste díky neustálému tlačení Indické desky na Eurasijskou, v důsledku čehož se zvětšuje i nadmořská výška Mount Everestu. Mount Everest se tyčí v Mahálangurském Himálaji v nepálském regionu Khumbu na hranici s Čínou (s Tibetskou autonomní oblastí; západní a jihovýchodní vrchol tvoří hranici). Na nepálské straně je součástí národního parku Sagarmatha, který je součástí světového dědictví UNESCO. Na severní straně se nachází Národní přírodní rezervace Qomolangma. Edmund Hillary a Tenzing Norgay uskutečnili 29. května 1953 prvovýstup na horu. Mount Everest od té doby přitahuje mnoho profesionálních horolezců, ale i fyzicky zdatných lezců a klientů. Výstup jihovýchodní cestou z Nepálu není technicky příliš obtížný, nebezpečím však může být akutní horská nemoc, výkyvy počasí a vítr. V Nepálu je hora nazývána Sagarmátha (साथा, Sagaramā, do nepálštiny převzato ze sanskrtu, kde znamená "Tvář nebes"). Tibetský název zní Qomolangma (ཇོ་མོ་གླང་མ, wylie Jo mo glang ma, Džo-mo-lang-ma, znamená "Matka světa"). Zkomolením tibetského názvu vzniklo i čínské 珠 (pinyin: Zhū Fē, českým přepisem Ču-mu-lang-ma feng). Českým standardizovaným exonymem je Everest[zdroj? ]. U nás i jinde ve světě zdomácnělo jméno Everest, které hoře dal Brit Sir Andrew Scott Waugh (hlavní zeměměřič pro Indii). Sir George Everest byl předchůdcem Sira Andrew Scott Waugha. Často slyšíme nesprávnou výslovnost [ivrist]. Publikace britského rozhlasu BBC Pronouncing Dictionary of British Names, Oxford University Press z roku 1971 uvádí dva způsoby výslovnosti [everest] a [everist], správná výslovnost je tedy [maunt everest], případně méně často [maunt everist]. Horolezci hovoří vždy o [everestu], včetně R. Messnera, který zdolal jako první všechny osmitisícovky. Čínský deník People's Daily publikoval roku 2002 článek, v němž se ohrazuje proti přetrvávajícímu používání anglického názvu v západním světě. Autor doporučuje používání tibetského jména hory. Udávaná výška 8 848 je oficiálně uznaná Nepálem a Čínou Radhanath Sikdar, indický matematik a zeměměřič z Bengálska, byl v roce 1852 prvním, kdo určil Everest jako nejvyšší horu světa pomocí trigonometrických výpočtů na základě měření teodolitem z 240 km vzdálené Indie.

Question: Kdo poprvé vystoupil na vrchol hory Mount Everest?

Answer: Edmund Hillary a Tenzing Norgay


Kód Navajo

Context: Zanedlouho na seznam přibylo dalších 234 slov, mezi nimiž byly i názvy zemí. Amerika dostala jméno „naše matka“, Británie „mezi vodami“ a Německo „železný oblouk“. Jazyková bariéra Když se tento systém začal používat, došlo k nedorozumění, neboť spojovací technici si neuvědomili, že mezi nimi pracují i Navahové. Mysleli si, že na vlnách armády Spojených států vysílají Japonci. Brzy však používání navažského mluveného kódu fungovalo bez problémů. Zpravodajská služba nerozuměla ani slovo a nerozuměli ani Japonci, kteří by se divili, že jejich rádiové vlny jsou plné železných ryb (ponorek), kolibříků (stíhaček) a žraloků (torpédoborců). Ocenění Činnost navažských kodérů ocenili Američané zejména během bitvy o Iwodžimu. V prvních dnech bitvy v únoru a březnu 1945, jejímž cílem bylo dobýt ostrov Iwodžima na jihu Japonska, bylo odesláno asi 800 navažských zpráv bez jediné chyby. Po válce dostali Navahové zákaz o své roli mluvit. Jejich kód zůstal mezi utajovanými informacemi a na jejich hrdinství se v tichosti zapomnělo. Postupně se jim však dostalo chvály, kterou si zasloužili, a v roce 1982 vyhlásila vláda USA 14. srpen za Národní den navažských radiotelegrafistů. Největším holdem pro Navahy bylo, že jejich kód je jedním z mála v dějinách, který nikdy nikdo nerozluštil. Odkazy Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku Kód Navajo na slovenské Wikipedii.↑ Official Site of the Navajo Code Talkers. www.navajocodetalkers.org [online]. [cit. 2014-06-06]. Dostupné v archivu pořízeném dne 2012-11-12. Literatura Adams, S. Kódy od hieroglifov k hackerům: Vydavatelství Slovart, 2003 Dowswell, P.Druhá světová válka-Nejvýznamnější události: Ottovo nakladatelství, 2009 Související články Kód Navajo (film) Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Kód Navajo na Wikimedia Commons Army Historical Foundation

Question: Byl kód Navajo někdy rozluštěn?

Answer: Největším holdem pro Navahy bylo, že jejich kód je jedním z mála v dějinách, který nikdy nikdo nerozluštil.


Anatomie

Context: Z určitého hlediska je anatomie příbuzná s embryologií a komparativní anatomií, která má blízko k evoluční biologii a fylogenezi. Anatomie lidského těla je jednou ze základních medicínských věd. Na rozdíl od většiny ostatních vědních oborů se v anatomii důsledně rozlišuje terminologie (odborné názvosloví v širším smyslu) a v jejím rámci nomenklatura, přičemž neměnná anatomická nomenklatura v latinském jazyce je závazná od roku 1895. Anatomii rozdělujeme na makroskopickou a mikroskopickou. Makroskopická anatomie, též nazývána topografická anatomie, se zabývá zkoumáním částí těl živočichů bez pomoci přístrojů, tedy pouhým okem. Topografická anatomie zahrnuje také povrchovou anatomii. Mikroskopická anatomie oproti tomu používá k výzkumu optické přístroje. Mikroskopická anatomie studuje tkáně různých struktur (tato věda se nazývá histologie) a zabývá se i stavbou buněk. Počátky medicíny z obecného hlediska a morfologických oborů zvláště, jsou s vývojem anatomie úzce spjaty. První pitvy byly prováděny ve starém Egyptě jako součást přípravy těl zemřelých pro mumifikaci, což zároveň vedlo k získávání poznatků o anatomii člověka. Jako první lékař vůbec je označován Imhotep, žijící v době faraóna Džosera z III. dynastie kolem roku 2600 př.n.l. Za zakladatele anatomie jako vědního oboru jsou považováni starověcí lékaři Herophilos a Erasistrakos, představitelé alexandrijské medicíny, kteří působili v Alexandrii v Egyptě kolem roku 270 př. n. l., kteří kromě mrtvol pitvali údajně i odsouzence k smrti. Na alexandrijskou školu přímo navázal Galén, který prováděl hlavně pitvy zvířat. Galén shrnul tehdejší anatomické znalosti a jeho autorita ve všech směrech dominovala medicíně až do 17. století. Po pádu Římské říše byly ve středověké Evropě anatomické poznatky do značné míry ztraceny, zachovaly se ale v arabském světě, odkud byly přeloženy zpět do latiny v 11. století n.l. V roce 1235 byla v Salernu založena lékařská fakulta, první středověká pitva se konala roku 1286 v Cremoně. Anatomie se dále rozvíjela i v Bologni, kde Mondino de'Liuzzi organizoval veřejné pitvy, de'Liuzzi též roku 1316 sepsal učebnici "Anatomia". Pitvou člověka se zabýval také Leonardo da Vinci, v roce 1543 vychází De Humani Corporis Fabrica, ilustrovaná učebnice anatomie italského lékaře Andrea Vesalia, která tvoří základ moderní anatomie. První veřejnou pitvu v českých zemích zorganizoval Jan Jessenius v Praze roku 1600. S nástupem racionalismu a vynálezem mikroskopu se anatomie začala rychle rozvíjet, v 17. století začaly vznikat první anatomické preparáty a muzea. V 19. století se centrum anatomického bádání přesunulo do Velké Británie. Historie výzkumu anatomie je charakterizována stále hlubším porozuměním funkcí orgánů a struktur lidského těla.

Question: Co bylo v minulosti základem získávání poznatků v anatomii?

Answer: pitvy


Vlajka Těšínského knížectví

Context: Vlajka Těšínského knížectví vznikla v roce 2016 díky iniciativě regionálních nadšenců historie ve spolupráci s významným polským heraldikem a vexilologem Alfredem Znamierowskim. Vlajka navazuje na znak a historické prapory Těšínského knížectví. Novodobá vlajka je úctou k historii a tradici Těšínského knížectví, a zároveň součásti odlišné identity obyvatel Těšínska vzhledem k Dolnímu a Hornímu Slezsku. == Historie == První zmínky o těšínské vlajce, respektive praporu, pochází z 14. století a jsou vázány na osobu knížete Přemysla I. Nošáka, který se od roku 1355 podílel na politickém chodu Českého království, a byl jedním z nejvýznamnějších politiků ve službách Karla IV. a Václava IV. Bohužel prapory z tohoto období se nedochovaly.Nejstarší zachovalý prapor Těšínského knížectví byl zhotoven na rozkaz těšínského knížete Adama Václava roku 1605, hned potom co byl jmenován velitelem slezského vojska. Dochovaný ve sbírkách Muzeum Śląska Cieszyńskiego (Muzea Těšínského Slezska). Prapor má rozměry 160x240 cm a byl vyhotoven z modrého saténu. V čelní části se nachází zlatá orlice Těšínského knížectví, zatím co volná část je zakončena dvěma ostrými jazyky. Knížecí prapory se zlatou korunovanou orlici v modrém poli se používaly až do smrti poslední Piastovny, Alžběty Lukrécie Těšínské. Od roku 1742 byla oficiální vlajkou Těšínska vlajka Rakouského Slezska, kterého součásti se stalo i Těšínsko. == Barvy vlajky == Barvy navazují přímo na dochované ikonografické prameny rodového erbu těšínských knížat a praporu Těšínského knížectví ze 17. století. Od konce 13. století znakem těšínských knížat byla zlatá orlice v modrém poli, otočená doleva. Od 15. století orlice byla korunována, i když korunovaná orlice se objevovala už ve 14. století na zámecké dlažbě z dob Přemysla I Nošáka. Některé zahraniční prameny např. švédský "Codex Bergshammar" z let 1430 – 1436 znázorňuje těšínskou orlici s červeným zobákem, jazykem a drápy. Pozdější prameny jako např. Slezský Erbovník z let 1577 – 1578 znázorňuje zlatou orlici s pouze červeným jazykem. Toto vyobrazení a barvy potvrzuje také Siebmacherův Erbovník a pozdější popis v díle Spenera. K těmto barvám navazuje také současná vlajka Těšínského knížectví. == Orlice Těšínského knížectví == V Těšínském knížectví se korunovaná orlice objevovala nepřetržitě od 15. století na knížecích pečetích, mincích a praporech, až do smrti kněžny Alžběty Lukrécie Těšínské v roce 1653. Díky dobrým politickým vztahům se dvorem posledních Jagellonců, se vzhled těšínské orlice podobal korunní orlici Polského království. Jediným rozdílem byla forma samotné koruny.

Question: Jakou barvu má orlice na vlajce Těšínského knížectví?

Answer: zlatá


Pot

Context: Pot (odborně sudor, hidros) je vodnatý výměšek apokrinních a ekrinních potních žláz. Oba dva typy žláz vytvářejí odlišný typ potu s odlišnou funkcí. Hlavní složkou potu je vždy voda. Pocení se odborně označuje jako hidróza (hidrosis), diaforéza, sudatio, perspiratio nebo transpiratio. Ekrinní žlázy fungují už od útlého věku a jejich sekret pomáhá v případě nutnosti ochlazovat povrch kůže a tím i celý organismus. Pot, který tvoří, obsahuje kromě vody také různé množství iontů (sodík, hořčík, draslík, chlór), přesné složení je přísně individuální. Ztráty solutů potem znamenají nutnost doplňování nejen vody, ale i minerálů, zvláště při silném pocení při těžké práci, sportovních výkonech nebo při horečce. Apokrinní žlázy se u člověka nacházejí převážně v podpaží, v tříslech a kolem bradavek. Aktivní se stanou až během puberty. Pot z těchto žláz obsahuje bílkoviny a tuky, které jsou živnou půdou pro bakterie žijící přirozeně na povrchu kůže. Rozkladem těchto složek vznikají aromatické látky, které jsou příčinou tělesného pachu, jenž může být vnímán jako nepříjemný (tedy jako zápach). == Druhy potu ==

Question: Sekret pomáhá ochlazovat celý organismus?

Answer: Ekrinní žlázy fungují už od útlého věku a jejich sekret pomáhá v případě nutnosti ochlazovat povrch kůže a tím i celý organismus.


Raroh velký

Context: Raroh velký (Falco cherrug) je ohrožený dravý pták z čeledi sokolovitých. Hnízdí v rozmezí od východní Evropy východně přes Asii až po Mandžusko. Je převážně tažný, zimuje v Etiopii, na Arabském poloostrově, v severní Indii, Íránu a západní Číně. == Popis == Raroh velký je velký dravec dorůstající 47 – 55 cm s rozpětím křídel 105 – 129 cm. Svrchu je převážně hnědý s šedými letkami, temeno hlava je zbarveno hnědě. Spodina těla je světlá s hnědými stříkanci na břiše. Obě pohlaví jsou si velmi podobná, mladí ptáci jsou v porovnání s dospělci jednotvárněji hnědější. Obývá otevřené krajiny s řídkým porostem stromů. Živí se zejména hlodavci a ptáky, které loví přímým pronásledováním. Hnízdí na zemi, holých skalních římsách nebo v opuštěných hnízdech jiných větších ptáků na stromech. Snáší 3 - 6 vajec. Raroh velký je v současné době vyhodnocen jako ohrožený druh. Důvodem je rychlý populační pokles, který je viditelný zvláště na asijském kontinentě. Jeho největší hrozbou je ztráta přirozeného biotopu a lov. V roce 2004 byla jeho populace odhadována na 7 200 - 8 800 dospělých jedinců. == Odkazy == === Reference === V tomto článku byl použit překlad textu z článku Saker Falcon na anglické Wikipedii. === Externí odkazy === Obrázky, zvuky či videa k tématu raroh velký ve Wikimedia Commons Taxon Falco cherrug ve Wikidruzích Raroh v ZOO Liberec

Question: Jakou barvu má raroh velký?

Answer: převážně hnědý


David Vaněček (1983)

Context: David Vaněček (* 25. července 1983 v Plzni) je český fotbalový záložník, hrající za klub FK Tachov. == Kariéra == S fotbalem začínal ve Viktorii Plzeň, kde prošel všemi mládežnickými kategoriemi a v lednu 2004 se dostal do prvního týmu. V A-týmu Plzně se však natrvalo neprosadil a po ročním hostování v 1. FC Karlovy Vary v letech 2006-2007. Odešel v červenci 2007 do FK Mladá Boleslav, se kterou si zahrál Pohár UEFA. Ovšem již po roce, v červenci 2008, přestoupil do Baníku Sokolov, kde se okamžitě propracoval do základní sestavy. Na podzim 2012 se v jednom týmu sešel se svým mladším bratrancem Davidem Vaněčkem, který v Sokolově hostoval z Plzně. == Externí odkazy == Profil na transfermarkt.co.uk

Question: Hraje David Vaněček za hokejový klub Tachov?

Answer: David Vaněček (* 25. července 1983 v Plzni) je český fotbalový záložník, hrající za klub FK Tachov.


Česko

Context: Česko je vnitrozemský stát tvořený částmi historických českých zemí, které byly po dlouhá období svého dějinného vývoje součástí zemí Koruny české. Jsou to Čechy a Morava, k nimž byly roku 1920 připojeny i České Rakousy a České Slezsko. Česko má rozlohu 78866 km2. Sousedí na západě s Německem (délka hranice 810 km), na severu s Polskem (762 km), na východě se Slovenskem (252 km) a na jihu s Rakouskem (466 km). Administrativně se Česko dělí na osm územních a zároveň na 14 samosprávných krajů. Hlavním městem je Praha, která je rovněž i jedním z krajů. V roce 2018 v Česku žilo přibližně 10,6 milionu obyvatel. Výrazná většina obyvatelstva se hlásí k české, případně moravské národnosti. == Historické státní útvary na území Česka == Prvním doloženým státním útvarem na území dnešní České republiky byl nadkmenový svaz Sámovy říše, ve druhé polovině 9. století pak vznikla Velkomoravská říše. Když kolem roku 907 zanikla pod náporem kočovných maďarských kmenů, těžiště státního vývoje se přesunulo do Čech. Tamní panovníci z rodu Přemyslovců vybudovali středověký přemyslovský stát, též nazývaný český stát (České knížectví, později České království), od přelomu 10. a 11. století tvořící součást Svaté říše římské. Od doby Karla IV. (1348) se pro země podléhající českému králi užívalo rovněž pojmu země Koruny české, kterýžto pojem zahrnoval i Moravské markrabství a Vévodství Horní a Dolní Slezsko. Od roku 1526 byly České země postupně začleňovány do habsburské monarchie, jejíž vládci využili svého vítězství v bitvě na Bílé hoře nad českými stavy (1620) k výraznému omezení dřívější samostatnosti Českého království. Země Koruny české, po roce 1749 navzájem státoprávně nespojité, zůstaly korunními zeměmi Habsburků až do konce první světové války v roce 1918. Od roku 1804 měla habsburská monarchie oficiální název Rakouské císařství a od roku 1867 se mocnářství nazývalo Rakousko-Uhersko. Po zániku Rakouska-Uherska v roce 1918 vzniklo Československo jako unitární stát s republikánským zřízením. Roku 1939 bylo území současné České republiky okupováno německou armádou a vznikl loutkový protektorát Čechy a Morava. Československo bylo obnoveno v roce 1945, od roku 1960 mělo oficiální název Československá socialistická republika. Ta byla roku 1969 federalizována, přičemž v rámci tohoto procesu vznikla Česká socialistická republika, formálně svrchovaný národní stát, z hlediska mezinárodního práva přímý předchůdce současné České republiky.

Question: Jak se nazývá první doložený státní útvar na území České republiky?

Answer: nadkmenový svaz Sámovy říše


James Madison

Context: Studoval latinu, starořečtinu, přírodní vědy, zeměpis, matematiku, rétoriku a filosofii. Velký důraz byl také kladen na řeč a diskusi. Po dokončení studia Madison zůstal na Princeton studovat hebrejštinu a politickou filosofii pod univerzitním prezidentem Johnem Witherspoonem před návratem do Montpelier na jaře roku 1772. == Manželství a rodina == James Madison se oženil s Dolley Madisonovou, vdovou s jedním synem, 15. září 1794 v Západní Virginii, tam, kde je dnes okres Jefferson County. Dolley Payne Todd Madison se narodila 20. května 1768 v osadě New Garden Quaker v Severní Karolíně, kde její rodiče John Payne a Mary Coles Payne krátce žili. Sestra Dolley Lucy Payne si vzala Steptoe George Washingtona, synovce prezidenta Washingtona. Jako člen Kongresu se Madison bezpochyby setkal s vdovou Dolley ve Filadelfii, tehdy hlavním městě státu. V květnu 1794 si s ní přes jejich společného přítele Aarona Burra sjednal schůzku. Setkání zřejmě proběhlo hladce a a v srpnu přijala jeho nabídku k sňatku. Madison neměl žádné děti, takže nemá žádné přímé potomky. == Raná politická kariéra == Jako mladý právník Madison obhajoval Baptistické kazatele zatčené za kázání bez licence. Kromě toho pracoval s kazatelem Eliahem Craigem na ústavních zárukách náboženské svobody ve Virginii. Práce na těchto případech pomohla zformovat jeho nápady o náboženské svobodě. Madison sloužil v zákonodárném sboru státu Virginie (1776-79) a stal se známým chráněncem Thomase Jeffersona. Dosáhl výtečného postavení ve virginské politice pomocí při návrhu Virginského ustanovení o svobodě náboženského vyznání, které odlučuje Anglikánskou církev od státu a popírá jakoukoli pravomoc státního nátlaku v náboženské oblasti.

Question: Za prezidentování jakého prezidenta Spojených států amerických zemřeli dva viceprezidenti v úřádu?

Answer: Madison


Draslík

Context: Draslík (chemická značka K, latinsky Kalium) je důležitým prvkem z řady alkalických kovů, hojně zastoupený v zemské kůře, mořské vodě i živých organizmech. Autorem jeho českého a slovenského názvu je Jan Svatopluk Presl. Draslík je měkký, lehký a stříbrolesklý kov, který lze krájet nožem. Je měkčí než mastek, lithium i sodík a jeho tvrdost se v Mohsově stupnici pohybuje okolo stupně 0,5. Draslík je lehčí než voda a plave na ní. Draslík vede velmi dobře elektrický proud a teplo. Má nízký bod tání a varu ve srovnání s ostatními kovy. V jeho parách se kromě jednoatomových částic vyskytují i dvouatomové molekuly. Páry mají modrou až modrozelenou barvu. V kapalném amoniaku se rozpouští za vzniku tmavěmodrého roztoku. Elementární kovový draslík lze dlouhodobě uchovávat pouze tak, že zabráníme jeho styku se vzduchem nebo vodními parami. Obvykle se proto překrývá vrstvou alifatických uhlovodíků jako petrolej nebo nafta, s kterými nereaguje. Draslík se v přírodě vyskytuje pouze v jednom oxidačním stavu a to jako draselný ion K+. V laboratoři lze však také připravit sloučeniny (tzv. superbáze), ve kterých může mít draslík draslidový anion K-. K tomu může dojít, protože draslík tak zaplní s-orbital a vytvoří stabilní elektronovou konfiguraci. Takovéto sloučeniny jsou však velmi nestabilní, protože draslík má nízkou ionizační energii, ale velmi vysokou elektronovou afinitu, proto dojde velmi snadno k oxidaci, a tak tyto sloučeniny patří mezi nejsilnější redukční činidla. Velmi rychle až explozivně reaguje draslík s kyslíkem na superoxid draselný a vodou na hydroxid draselný a v přírodě se s ním proto setkáváme pouze ve formě sloučenin.

Question: Kdo je autorem českého a slovenského názvu draslíku?

Answer: Jan Svatopluk Presl


Francis Seymour-Conway, 1

Context: Francis Seymour-Conway, 1. markýz z Hertfordu (Francis Seymour-Conway, 1st Marquess of Hertford, 1st Earl of Hertford, 1st Earl of Yarmouth, 1st Viscount Beauchamp of Hache, 2nd Baron Conway) (5. července 1718, Londýn, Anglie – 14. června 1794) byl britský diplomat, dvořan a politik ze šlechtického rodu Seymourů. Během své kariéry byl vyslancem ve Francii, místokrálem v Irsku a dlouholetým nejvyšším komořím. V roce 1756 obdržel Podvazkový řád a v roce 1793 získal titul markýze z Hertfordu. Jeho synové se uplatnili u dvora, v diplomacii, armádě a námořnictvu, zasedali také v Dolní sněmovně. Vytvořili rekord v dlouhé historii britského parlamentu, protože žádné jiné rodině se nepodařilo, aby šest sourozenců zasedalo v Dolní sněmovně. == Kariéra == Pocházel z vedlejší linie vévodů ze Somersetu, narodil se v Londýně jako syn Francise Seymoura, 1. barona Conwaye (1679-1731), který již v roce 1699 přijal jméno Seymour-Conway, po matce Charlotte Shorter byl synovcem dlouholetého premiéra Roberta Walpola. Po otci zdědil titul barona (1731), poté absolvoval kavalírskou cestu po Francii a Itálii, do Sněmovny lordů vstoupil po dosažení zletilosti v roce 1739. V roce 1750 byl povýšen na hraběte z Hertfordu (tento titul užíval již v 16. století Edward Seymour, 1. vévoda ze Somersetu) a v letech 1751-1766 byl lordem komořím Jiřího II. a Jiřího III.. V roce 1755 se měl stát vyslancem v Paříži, ale kvůli neznalosti francouzštiny z tohoto jmenování sešlo. V roce 1756 získal Podvazkový řád. Nakonec se vyslancem v Paříži stal po skončení sedmileté války (1763-1765), od roku 1763 byl zároveň členem Tajné rady. V letech 1765-1766 byl místokrálem v Irsku, kde vlastnil statky v Ulsteru jako dědictví po rodu Conway a již od roku 1750 byl členem irské Tajné rady. Po návratu z Irska zastával dlouhodobě nejvyšší posty u dvora, byl nejvyšším štolbou (1766) a nejvyšším komořím (1766-1782 a 1783). Po nástupu Pittovy vlády odešel do ústraní a v roce 1793 získal titul markýze z Hertfordu. == Rodina == V roce 1741 se oženil s Isabelou Fitzroy (1726-1782), dcerou 2. vévody z Graftonu.

Question: Kde se uplatnili jeho synové?

Answer: u dvora, v diplomacii, armádě a námořnictvu


Česká národní banka

Context: Česká národní banka (ČNB) je centrální banka České republiky a orgán, který vykonává dohled nad finančním trhem v zemi. Česká národní banka je právnickou osobou veřejného práva se sídlem v Praze. Jsou jí svěřeny kompetence správního úřadu v rozsahu stanoveném zákonem, sama ale správním úřadem není. Hospodaří samostatně s vlastním majetkem. Do její činnosti lze zasahovat pouze na základě zákona. Podle článku 98 Ústavy ČR a zákona č. 6/1993 Sb., o ČNB, ve znění pozdějších předpisů, je hlavním cílem její činnosti péče o cenovou stabilitu (dřívější znění Ústavy před tzv. euronovelou uvádělo jako hlavní cíl péči o měnovou stabilitu). Dosažení a udržení cenové stability, tj. vytváření nízkoinflačního prostředí v ekonomice, je trvalým příspěvkem centrální banky k vytváření podmínek pro udržitelný hospodářský růst. Předpokladem účinnosti měnových nástrojů vedoucích k cenové stabilitě je nezávislost centrální banky. ČNB dále pečuje o finanční stabilitu a o bezpečné fungování finančního systému v ČR. ČNB rovněž podporuje obecnou hospodářskou politiku vlády, pokud není tento vedlejší cíl v rozporu s cílem hlavním. V souladu s ním určuje měnovou politiku, vydává bankovky a mince, řídí peněžní oběh, platební styk a zúčtování bank, vykonává dohled nad bankovním sektorem, kapitálovým trhem, pojišťovnictvím, penzijním připojištěním, družstevními záložnami a institucemi elektronických peněz. Dále provádí činnost podle zákona o ČNB a dalších právních předpisů. Mezi hlavní úkoly České národní banky patří: Její deklarovanou úlohou je zajistit stabilitu cenového indexu (což není totožné jako stabilita cen). ČNB usiluje o plnění uvedené úlohy v rámci měnově politického režimu nazývaného cílování inflace. Rozhodování bankovní rady ČNB o nastavení základních úrokových sazeb vychází z aktuální makroekonomické prognózy a vyhodnocení rizik jejího nenaplnění. Změnami úrokových sazeb (tedy produkcí peněz) ovlivňuje centrální banka cenu peněz na trhu, čímž se pokouší dosáhnout předem stanoveného růstu peněžní zásoby a tedy i zvolené inflace. V období před vstupem do eurozóny budou inflační cíle orientovány na plnění maastrichtských konvergenčních kritérií v oblasti cenové stability a dlouhodobých úrokových sazeb.

Question: Jakou zkratku má česká národní banka?

Answer: ČNB


Alan Turing

Context: Alan ani ve svém dětství nevykazoval výjimečnou inteligenci, byl průměrným žákem. Bavily ho šachy, ale nebyl zvlášť dobrým hráčem. Když měl Alan nastoupit na střední školu Sherborne, ochromila Británii devítidenní všeobecná stávka, a tak Alan vzal kolo a během dvou dnů dojel do školy, která byla vzdálena asi 100 km. Na střední škole se seznámil s Christopherem Morcomem, bavili se spolu o vědeckých novinkách a prováděli vlastní pokusy. Morcomova smrt v roce 1930 Alana těžce zasáhla. V letech 1931 až 1934 studoval Turing matematiku na King's College v Cambridge a v roce 1935 zde byl zvolen členem univerzitní koleje (fellow) na základě své disertace o centrální limitní větě. Turingovy největší vědecké zásluhy tkví v jeho článku "On Computable Numbers, with an Application to the Entscheidungsproblem" z roku 1936. Zavádí v něm pojem Turingova stroje, teoretického modelu obecného výpočetního stroje, který se stal jedním ze základů informatiky, a dokázal, že problém zastavení Turingova stroje není rozhodnutelný. Na základě Churchovy-Turingovy teze pak lze toto zjištění aplikovat na Hilbertem formulovaný tzv. Entscheidungsproblem neboli problém rozhodnutelnosti. V letech 1937 a 1938 studoval na univerzitě v Princetonu pod vedením Alonza Churche a získal zde doktorát. Za druhé světové války byl Turing jedním z nejdůležitějších vědců, kteří v Bletchley Parku luštili německé tajné kódy šifrované stroji Enigma a Tunny.

Question: Kdo je autorem myšlenky tzv. Turingova testu?

Answer: Turing


Krevní msta

Context: Krevní msta O dílu seriálu Simpsonovi pojednává článek Krevní msta (Simpsonovi). Krevní msta (něm. Blutrache, fr. vengeance sanglante, lat. inimicitia capitalis nebo mortalis) je právní institut ve všech rodových (tj. předstátních) společnostech a jako přežitek i v některých státech spočívající v tom, že příbuzný (příslušník rodu/klanu) zabitého má právo a zároveň i povinnost pomstít vraždu vlastní rukou. Krevní msta se objevuje již s příchodem zemědělství.[1] Mezi nejstarší zásady krevní msty patří „krev za krev“, takže vražda musí být pomstěna vraždou a „všichni za jednoho“, tedy vražda je kolektivní vinou celého rodu, z toho důvodu nabývala krevní msta rázu války mezi dvěma rody a vražda na jedné straně je vykoupena více vraždami na druhé straně. Krevní msta je později zjemňována zavedením fikce msty, kdy je vrahovi rituálně odpuštěno, a zavedením pokuty, kterou se vrah může vykoupit. V Evropě byl tento společenský institut vytlačen v raném křesťanském období, na mnoha místech se ale dochoval až do počátku 20. století (Albánie, Korsika, Srbsko, jižní Itálie) a v mafiánských kruzích až dodnes (vendeta). V mimoevropských zemích byl dlouho znám například v Japonsku i jinde.

Question: V čem spočívá princip krevní msty?

Answer: příbuzný (příslušník rodu/klanu) zabitého má právo a zároveň i povinnost pomstít vraždu vlastní rukou


Rajhrad

Context: Rajhrad (německy Groß Raigern) je město ležící na pravém břehu řeky Svratky v okrese Brno-venkov v Jihomoravském kraji, asi 12 km jižně od centra Brna, v Dyjsko-svrateckém úvalu. Žije zde zhruba 3500 obyvatel. Jedná se o vinařskou obec ve Znojemské vinařské podoblasti (viniční trať Hájiska). Na místě dnešního klášterního areálu dříve existovalo rozsáhlé opevněné velkomoravské hradisko stejného jména (založeno okolo 950, zaniklo nejpozději o 100 let později). V roce 1045 (podle tradice) zde vznikl benediktinský klášter. První zmínky o novém Rajhradě se objevují v listinách ze 13. století. Dne 2. listopadu 1234 získal Rajhrad trhové právo a stal se tak městečkem. Na město byl povýšen 27. října 2000. Ve městě existuje fungující mužský klášter tvořící centrum Benediktinského opatství Rajhrad a ženský klášter sester Těšitelek, při kterém funguje Dům léčby bolesti sv. Josefa (hospic). V komplexu budov benediktinského kláštera sídlí Státní okresní archiv Brno-venkov a Památník písemnictví na Moravě, který patří pod Muzeum Brněnska. Východně od původní rajhradské zástavby, jižně od ulice Na Aleji, a jihozápadně od rajhradského kláštera se mezi dvěma vedlejšími rameny Svratky nacházela do roku 1836 malá obec Čeladice.

Question: Ve kterém kraji se nachází město Rajhrad?

Answer: Jihomoravském


Tučňák nejmenší

Context: Občas se zatoulá i na jihoamerické pobřeží do Chile. Nejčastěji hnízdí na písčitých nebo skalnatých plážích, kde je snadný přístup do moře. == Popis == Tito ptáci měří asi 35 až 40 cm a váží 1,1 až 1,6 kg. Samec má o něco větší hlavu a mohutnější zobák, bývá i nepatrně větší. Jejich tmavý "šat" na hlavě, zádech a křídlech má modravý nádech, proto se mu říká i modrý tučňák. Obličej a krk jsou světle šedé, spodní část těla i ploutvovitých křídel jsou bílé. Oči má stříbřitě šedé. Živí se převážně rybami (dlouhými 10 až 35 mm), malými hlavonožci a občas korýši. Potápí se průměrně do hloubky 30 m, pod vodou zůstává asi 25 sekund, plave rychlostí až 6 km/hod, potravu polyká pod vodou. Neloví ve skupinách, zdržuje se od pobřeží ve vzdálenosti do 25 km. Jeho průměrná délka života je 6,5 roků. V porovnání s ostatními druhy má pomalý metabolismus. Jsou zvláštní svým rodinným životem v podzemní, v norách. Mimo období hloubení nor jsou ke spatření pouze v noci, kdy se vracejí nebo odcházejí do moře. V průběhu dne jsou na lovu nebo spí v noře. Ochraňují takto svá vejce, mláďata i sami sebe před většinou predátorů a nejsou při hnízdění vystaveni zvýšeným teplotám s nástupem léta na jižní polokouli. == Rozmnožování == Doba hnízdění je v kolonii dlouhá, začíná v červenci až srpnu a trvá až do února příštího roku.

Question: Jaká je barva očí tučňáka nejmenšího?

Answer: stříbřitě šedé


Česká fotbalová liga

Context: Tento článek popisuje třetí nejvyšší fotbalovou soutěž v ČR. Možná ale hledáte informace o nejvyšší fotbalové soutěži v ČR. Česká fotbalová liga (ČFL) je od sezóny 1993/94 společně s Moravskou fotbalovou ligou (MSFL) třetí nejvyšší fotbalovou soutěží v České republice. Je řízena Řídicí komise pro Čechy. == Herní systém == Hraje se každý rok od léta do podzimu, v zimě je soutěž přerušena a na jaře se hrají zbývající utkání. Obvykle se polovina předepsaných zápasů sehraje před přestávkou a zbývající polovina v jarní části. Od sezóny 2019/2020 se soutěž skládá ze svou skupin A a B. Každá skupina má 16 účastníků. Celkem bude mít ČFL 32 týmů. Změna souvisí s tím, že do třetí nejvyšší soutěže byly přesunuty B-mužstva prvoligových a druholigových týmů. Každé mužstvo s každým soupeřem sehraje dvě utkání, a sice jednou na svém domácím hřišti a jednou na hřišti soupeřově. Od sezóny 2014/2015 se při nerozhodném stavu na konci utkání kopou penalty a vítězné mužstvo z tohoto penaltového rozstřelu získává bod navíc. Vítězem se stává tým s nejvyšším počtem bodů v tabulce. === Postupující do vyšší soutěže === Do Národní ligy (2. nejvyšší soutěž) postupuje tým umístěný na prvním místě tabulky. === Sestupující do nižší soutěže === Týmy ze dna tabulky sestupují do příslušné divizní skupiny: Divize A, Divize B nebo Divize C. Počet sestoupivších týmů z České fotbalové ligy je odvislý od počtu sestupujících ze 2. fotbalové ligy. Pokud ze 2. ligy sestoupí dva české kluby, pak z ČFL sestupují čtyři poslední týmy. Pokud ze 2. ligy sestoupí jeden český klub a jeden moravský, pak z ČFL sestupují tři poslední týmy. Pokud ze 2. ligy nesestoupí žádný český klub, ale dva moravské, pak z ČFL sestupují poslední dva týmy. == Vítězové soutěže == === Vícenásobní vítězové === 3 – FK Bohemians Praha (2006/07, 2010/11 a 2014/15) 2 – FK Kolín (2000/01 a 2013/14), SK Viktorie Jirny (2015/16 a 2016/17)

Question: Jakou zkratku má česká fotbalová liga?

Answer: ČFL


Jaroslav Holík (lední hokejista)

Context: zlato MSJ 2000 Česko 20 trenér zlato MSJ 2001 Česko 20 trenér Jaroslav Holík (3. srpna 1942 Německý Brod, Protektorát Čechy a Morava – 17. dubna 2015) byl československý hokejista (střední útočník) a trenér. Mezi spoluhráči byl přezdívaný „Starej“. V roce 2009 byl uveden do Síně slávy českého hokeje. Život V letech 1961–1979 působil jako hráč armádního klubu Dukla Jihlava, za kterou nastoupil k 602 utkáním, v nichž nasbíral 641 kanadských bodů (266+375). S tímto klubem vybojoval sedm titulů mistra republiky. Další čtyři ligová prvenství později přidal jako trenér. Pravidelně startoval za československou reprezentaci, se kterou na světových šampionátech získal šest medailí (včetně zlaté z MS 1972). Zúčastnil se také Zimních olympijských her 1972, odkud si československé družstvo odvezlo bronz. Je členem Klubu hokejových střelců deníku Sport. Jako hlavní trenér přivedl v letech 2000 a 2001 českou reprezentaci do 20 let k titulům mistrů světa. V roce 2010 byl vyšetřován policií kvůli údajné korupci, kdy měl vyžadovat jako trenér reprezentačního mužstva do 20 let v roce 50 000 korun za zařazení obránce Jana Platila do týmu. Deník Sport také uvedl, že získal nahrávku inkriminovaného rozhovoru.[1] Policie následně případ odložila, protože nezjistila skutečnosti, které by nasvědčovaly spáchání trestného činu.[2] V březnu 2012 převzal v Praze od Českého klubu fair play Hlavní cenu za celoživotní postoj. Od roku 2011 trpěl gangrénou, přišel kvůli ní o část nohy.[3] Zemřel po dlouhé nemoci ve věku 72 let dne 17. dubna 2015.[4]

Question: Kolik nasbíral Jaroslav Holík bodů jako hráč armádního klubu Dukla Jihlava?

Answer: 641


Hrvoje Šarinić

Context: Hrvoje Šarinić Hrvoje Šarinić Narození 17. února 1935Sušak Úmrtí 21. července 2017 (ve věku 82 let)Záhřeb Místo pohřbení Mirogoj Národnost Chorvati Alma mater Záhřebská univerzita Povolání politik a architekt Ocenění Řád Anteho Starčeviće Politická strana Chorvatské demokratické společenství Funkce Prime Minister of Croatia (1992–1993) Některá data mohou pocházet z datové položky. Hrvoje Šarinić (17. února 1935 Rijeka – 21. července 2017 Záhřeb) je chorvatský politik. Od 12. srpna 1992 do 3. dubna 1993 zastával funkci premiéra Chorvatska, a to jakožto představitel konzervativního Chorvatského demokratického společenství. V letech 1963-1987 působil ve Francii, kde získal francouzské občanství. Od roku 1990 byl blízkým spolupracovníkem a vedoucím kanceláře prezidenta Franjo Tuđmana. Roku 1992 ho Tuđman jmenoval premiérem. Jeho vláda privatizovala řadu státních firem. Ekonomice se však nedařilo a Šarinić se rychle stal nepopulární. To vedlo Tuđmana k jeho nahrazení Nikicou Valentićem. Šarinić se pak vrátil na post vedoucího prezidentské kanceláře, který s malými přestávkami držel až do roku 1998. Toho roku tvrdě zkritizoval vysokého představitele Chorvatského demokratického společenství Iviću Pašaliće. Tuđman se ovšem postavil ve sporu na Pašalićovu stranu a Šarinić musel prezidentskou kancelář opustit. V roce 2000 spolu s dalšími nespokojenými politiky opustil Chorvatské demokratické společenství a spoluzaložil novou středopravou stranu Demokratický střed (Demokratski centar). Ta však neuspěla a Šarinić se z politiky stáhl. Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku Hrvoje Šarinić na anglické Wikipedii.

Question: Jakou funkci zastával Hrvoj Šarinić v letech 1992 a 1993?

Answer: funkci premiéra Chorvatska


Ed Wubbe

Context: Ed Wubbe (* 1957 Amsterdam, Nizozemsko) je nizozemský choreograf. Je autorem choreografie k baletu Nico pojednávajícím o německé zpěvačce, modelce a herečce Nico. Hudba od Johna Calea k tomuto baletu vyšla pod názvem Dance Music. V roce 2010 spolu s Marco Goeckem vytvořil choreografii k baletu Songs for Drella, jehož námětem bylo stejnojmenné album Johna Calea a Lou Reeda z roku 1990. == Externí odkazy == (anglicky) Oficiální web Ed Wubbe v Internet Movie Database (anglicky) (nizozemsky) Rozhovor

Question: Choreografii k čemu vytvořil Ed Wubbe s Marco Goeckem?

Answer: k baletu Songs for Drella


Podsvětí

Context: Podsvětí Jeden nebo více uživatelů zpochybnili nezaujatost, ověřitelnost, faktickou přesnost nebo encyklopedičnost, případně i další aspekty tohoto článku. Podívejte se na diskusní stránku, kde mohou být uvedeny další detaily. Pro vkladatele šablony: Na diskusní stránce zdůvodněte vložení šablony. Podsvětí či též říše mrtvých je v náboženských či mytologických představách místo duší v posmrtném životě. Nachází se obvykle na západě (symbolická souvislost se západem slunce) nebo v podzemí.[zdroj? ] Smrt bývá spojována s posmrtným soudem zemřelých, vykonávaným bohy nebo soudci k tomu povolanými. V pozdějších náboženských představách a směrech (křesťanství, islám, pozdní judaismus) byl mytologický obraz podsvětí spojen, respektive nahrazen vizí pekla.[zdroj? ] Evropa Charónův člun – Aeneas a Sibilla v podsvětí (Jacob van Swanenburgh okolo r. 1625) Starověké Řecko Podrobnější informace naleznete v článku Řecké podsvětí. Podobně jako ostatní starověké národy východního Středomoří, s výjimkou Egypta, chápali Řekové a Římani posmrtný život jen jako stínovou existenci v podsvětí. V řecké mytologii je popisováno jako podzemní říše obklopená řekami Styx, Acherón, Kokýtos, Pyriflegethón a Léthé. Vládne jí bůh Hádés, bratr Dia, se svou ženou Persefonou. Na začátku vstupu do podsvětí projde duše kolem trojhlavého psa Kerbera, který do říše mrtvých nepustí nikoho živého. Duše poté potká převozníka Charóna, kterému musí zaplatit dvěma mincemi. Převozník ji převeze přes řeku Styx. Na druhé straně se napije z řeky Léthé a zapomene na pozemský život. Soud nad zemřelými vykonávají Aikos, Mínós a Rhadamanthys. V podzemí se většina mrtvých potuluje bez radosti a žalu v podobě stínu. Největší hříšníci si odpykávají trest udělený bohy v Tartaru a duše spravedlivých odpočívali na Elysejských polích. Starověký Řím Vyobrazení podsvětí od antického umělce (Mnichovská státní sbírka starověkých památek, 2008)Římské podsvětí je podobné, odlišuje se hlavně v pojmenování některých míst a bohů. Například říši mrtvých vládne Plutos a Proserpina a stráží ji Cerber(us). Detailnější popis římských představ o podsvětí nacházíme ve Vergiliově Aeneidě. Aeneas do podsvětí sestupuje pod ochrannou mocí zlaté ratolesti a se schopnostmi, které mu dala Sibyla, v šesté knize Vergiliova díla[1]. Odděleny jsou zde duše, které zahynuly v dětství či sebevraždou, dále stíny zemřelých z nešťastné lásky, mezi nimiž Aeneas potkává svou milenku nešťastnou Dido, v příbytcích blažených pak potkává svého otce, který mu vysvětlí, že v údolí Léthé se duše se očišťují a připravují k novému zrození. Na rozdíl od Homérova popisu nešťastných duší litujících toho, že již nejsou mezi živými, nacházíme tedy v Aeneovi popis jakéhosi směřování, čehosi mezi Elysejskými poli, kde tráví čas hrdinové a Tartarem, v němž úpí zrádci.

Question: Přes jakou řeku převáží Charón duše do podsvětí v řecké mytologii?

Answer: Styx


Lisabonská smlouva

Context: Lisabonská smlouva (celým názvem Lisabonská smlouva pozměňující Smlouvu o Evropské unii a Smlouvu o založení Evropského společenství, v době přijetí též Reformní smlouva) je mezinárodní smlouva, jejímž cílem bylo především reformovat instituce Evropské unie a její fungování. Byla podepsána 13. prosince 2007 v Lisabonu, Českou republikou byla ratifikována 3. listopadu 2009 a vstoupila v platnost 1. prosince 2009. Po neúspěchu Smlouvy o Ústavě pro Evropu ("Ústavy EU", "euroústavy"), odmítnuté referendy v Nizozemsku a Francii v roce 2005, bylo přikročeno k změnám prostřednictvím novelizace stávajících smluv s cílem zajistit efektivní fungování Evropské unie do budoucna. Nová smlouva byla ratifikována všemi členskými státy EU a 1. prosince 2009 nabyla účinnosti – první den měsíce následujícího po tom, co Česká republika uložila svou ratifikaci v Římě, k čemuž došlo dne 13. listopadu 2009.Na rozdíl od Smlouvy o Ústavě pro Evropu – která dosavadní smlouvy měla nahradit – novelizovala Lisabonská smlouva stávající evropské zakládající smlouvy, které v pozměněné podobě zůstávají dále v platnosti. Většinu změn obsažených v odmítnuté Smlouvě o Ústavě pro Evropu však přejímá[zdroj? ]. Obsah Lisabonské smlouvy byl vypracován v bilaterálních jednáních během německého předsednictví v Radě Evropské unie v první polovině 2007, definitivně dohodnuty a schváleny na zasedání Evropské rady v Bruselu 21. až 22. června 2007, prodlouženého do ranních hodin soboty 23. června. Evropská rada dále udělila mandát Mezivládní konferenci k vypracování Lisabonské smlouvy, která měla být ratifikována do poloviny roku 2009. == Lisabonská smlouva a Ústava EU == Lisabonská smlouva obsahuje dva články pozměňující: Smlouvu o Evropské unii Smlouvu o založení Evropského společenství, ta byla přejmenována nově na Smlouvu o fungování Evropské unieEvropská unie má mít jednotnou právní subjektivitu, jak už navrhovala Ústava EU. Listina základních práv Evropské unie sice není částí zakládajících smluv, má však na základě nového znění čl. 6 Smlouvy o Evropské unii "stejnou právní sílu jako Smlouvy", tzn. právní závaznost, s výjimkou Velké Británie, Polska a v budoucnosti možná i Česka. Lisabonská smlouva opouští systém trojí většiny při hlasování v Radě (definované počtem států, jejich váženými hlasy a podílem obyvatelstva, který na EU představují) a zavádí systém dvojí většiny, konkrétně opouští kritérium vážených hlasů.

Question: Kdy byla podepsána Lisabonská smlouva?

Answer: 13. prosince 2007