Matthäus Merian

Context: Matthäus Merian starší (22. září 1593, Basilej - 19. června 1650, Bad Schwalbach) byl švýcarský rytec a nakladatel působící především ve Frankfurtu nad Mohanem. Měděrytectví se vyučil u Dietricha Meyera v Curychu a pak pracoval ve Francii, zvláště v Paříži, v Holandsku a ve svaté říši. Usadil se posléze ve Frankfurtu nad Mohanem, kde se svým tchánem Theodorem de Bry vedl rozsáhlou mědiryteckou dílnu. V letech 1631-1632 v jeho dílně pracoval český grafik a kreslíř Václav Hollar. Z jeho rytin je třeba uvést zejména sbírku grafik evropských měst Topographia Germaniae (text od Martina Zeillera, ve Frankfurtu od r. 1640; dokončeno až po Merianově smrti r. 1688, celkem 30 svazků a přes 2000 rytin). Obrazy měst i krajin, jež Merian provedl, vynikají výtečnou perspektivou, méně ceněny jsou ilustrace, jimiž obohatil četné knihy, jako Theatrum Europaeum, velké dílo ze současných dějin, bibli, Gottfriedovu Chroniku a jiné. Jeho syn Matthäus Merian mladší (1621, Basileji - 1687, Frankfurt) byl malířem podobizen dle vzoru Anthonise van Dycka. Druhý syn Kaspar Merian byl mědirytcem. Dcera Maria Sibylla Merianová, provdaná Graffová (1647, Frankfurt - 1717, Amsterdam), byla malířkou a zabývala se také mědirytectvím. Zvlášť proslulou se stala svými miniaturami a akvarely květin a hmyzu. Roku 1699 podnikla cestu do Surinamu a vydala pak Metamorphosis insectorum surinamensium (Amsterd., 1705), výsledek studií o proměnách surinamského hmyzu. Již před tím napsala také Erucarum ortus, alimentum et paradoxa metamorphosis (Norimb., 1679 a 1683; 2 sv.). Její práce nalézají se v muzeích v Amsterdamu, v Londýně a v Petrohradě. Obrázky, zvuky či videa k tématu Matthäus Merian ve Wikimedia Commons Autor Matthäus Merian ve Wikizdrojích (německy) Seznam děl v Souborném katalogu ČR, jejichž autorem nebo tématem je Matthäus Merian

Question: Čemu se Matthäus Merian starší vyučil u Dietricha Meyera v Curychu?

Answer: Měděrytectví


Venuše (planeta)

Context: To vyvolalo velkou řadu spekulací o jejím povrchu, přetrvávajících až do 20. století, kdy byl její povrch prozkoumán pomocí přistávacích modulů a radarového mapování povrchu. Venuše má nejhustší atmosféru ze všech terestrických planet, která je tvořena převážně oxidem uhličitým. Pro absenci uhlíkového cyklu ve formě navázání do hornin či na biomasu z atmosféry docházelo k jeho enormnímu nárůstu až do současné podoby. Vznikl tak silný skleníkový efekt, který ohřál planetu na teploty znemožňující výskyt kapalné vody na jejím povrchu a učinil z Venuše suchý a prašný svět. Existují teorie, že Venuše, podobně jako Země měla oceány kapalné vody. Voda se vlivem narůstající teploty vypařila a následně se pro absenci magnetického pole vodní molekuly střetly s částicemi slunečního větru, což vedlo k jejich rozpadu na kyslík a vodík a k úniku volných částic z atmosféry. V současnosti dosahuje tlak na povrchu Venuše přibližně 92násobku tlaku na Zemi. Venuše byla známa již starým Babyloňanům kolem roku 1600 př. n. l. Byla však pozorována dlouho předtím v prehistorických dobách díky své jasné viditelnosti. V Čechách jsou známy nálezy dokládající její pozorování z archeologické lokality Makotřasy z období asi 2700 let př. n. l. Jejím symbolem je stylizované znázornění bohyně Venuše držící zrcadlo: kruh s malým křížem pod ním (v Unicode: ♀). Povrch Venuše mohl být zkoumán až díky radaru a kosmickým sondám. První úspěšné přistání provedla sonda Veněra 7 15. prosince 1970. V první polovině 90. let 20. století zhotovila americká sonda Magellan detailní mapu téměř celého povrchu planety. Tyto výzkumy přinesly poznatky o silné sopečné aktivitě na povrchu Venuše, což spolu s přítomností síry v atmosféře vedlo k domněnkám, že se na Venuši nachází aktivní vulkanismus i v současnosti, což v roce 2009 potvrdily měření povrchu v infračerveném spektru. Při průzkumu snímků ale nebyly nalezeny žádné doklady lávových proudů, které by pocházely z nedávné doby. Na povrchu bylo překvapivě pozorováno jen malé množství kráterů naznačující, že celý povrch je relativně mladý, o stáří přibližně půl miliardy let. Venuše vznikla podobně jako ostatní planety sluneční soustavy přibližně před 4,6 či 4,5 miliardami let akrecí z pracho-plynného disku, jenž obíhal kolem rodící se centrální hvězdy.

Question: Jak se jmenuje druhá planeta od Slunce?

Answer: Venuše


Zrůda (film)

Context: 109 minut Žánr kriminální / životopisný Scénář Patty Jenkins Režie Patty Jenkinsová Obsazení a filmový štáb Hlavní role Charlize TheronováChristina RicciBruce DernLee TergesenAnnie Corleyová Produkce Charlize TheronováMark DamonClark PetersonPonald KushnerBrad Wyman Hudba BT Kamera Steven Bernstein Střih Arthur CoburnJane Kursonová Výroba a distribuce Premiéra 20031217a17. prosince 2003 20040715a15. července 2004 Produkční společnosti Media 8 EntertainmentDEJ Productions Distribuce Newmarket Films Rozpočet 8 000 000 USD Tržby 60 378 584 USD Ocenění Oscar za nejlepší ženský herecký výkon v hlavní roli Zrůda na ČSFD, IMDbNěkterá data mohou pocházet z datové položky. Zrůda (anglicky Monster) je americké kriminální drama z roku 2003 o sériové vražedkyni Aileen Wuornosové, prostitutce, která byla za vraždy šesti mužů spáchaných na konci 80. a počátkem 90. let, odsouzená k trestu smrti. Poprava smrtící injekcí se uskutečnila ve floridské věznici v říjnu 2002. Scénář napsala režisérka snímku Patty Jenkinsová, jež na berlínském mezinárodním filmovém festivalu 2004 získala nominaci na Zlatého medvěda. Hlavní postavu vražedkyně ztvárnila jihoafrická herečka Charlize Theronová, která kvůli roli přibrala patnáct kilogramů váhy.[1] Za svůj výkon byla oceněna celkem sedmnácti cenami, včetně Oscara za nejlepší ženský herecký výkon v hlavní roli, Zlatého glóbu pro nejlepší herečku ve filmovém dramatu a Stříbrného medvěda pro nejlepší herečku na Berlinale. Její filmovou partnerkou se stala americká herečka Christina Ricci, představující mladou lesbickou milenku Selby Wallovou, jejíž postava vznikla podle skutečné Wuornosové partnerky Tyrie Mooreové. Děj PřeskočitVarování: Následující část článku vyzrazuje zápletku nebo rozuzlení díla. Obhroublá prostitutka středního věku Aileen Wuornosová (Charlize Theronová) přijíždí na Floridu, kde v lesbickém baru potkává Selby Wallovou (Christina Ricci) (postava vytvořená podle její skutečné partnerky Tyrie Mooreové). Přes prvotní odpor s ní stráví noc a naváže dlouhodobější vztah. Později vypoví, že před sebevraždou chtěla utratit posledních pět dolarů od zákazníka. Bez finančních prostředků spolu nové přítělkyně odcházejí žít do hotelů a pronajatých bytů. Aileen se nevyhne další negativní zkušenosti, když ji jeden ze zákazníků Vincent Corey (Lee Tergesen), fyzicky napadne v autě a poté, co se jí podaří vyprostit ruce z uvázané smyčky, násilníka v sebeobraně zastřelí.

Question: Je Zrůda kriminální drama z roku 2003?

Answer: Zrůda (anglicky Monster) je americké kriminální drama z roku 2003 o sériové vražedkyni Aileen Wuornosové, prostitutce, která byla za vraždy šesti mužů spáchaných na konci 80. a počátkem 90. let, odsouzená k trestu smrti.


Svatava Polská

Context: Svatava Polská (asi 1046-1048 - 1. září 1126) byla třetí manželkou Vratislava II. a od roku 1085 první českou královnou. Svatava byla dcerou polského knížete Kazimíra I. a jeho choti Dobroněgy Kyjevské, dcery Vladimíra I. Kyjevského, a po prababičce Doubravce byla spřízněna s Přemyslovci. Jejími bratry byli polští panovníci Boleslav II. Smělý a Vladislav I. Heřman. Ke sňatku Svatavy s Vratislavem došlo zřejmě v roce 1062, rok po smrti předchozí kněžny, Vratislavovy druhé manželky Adléty Uherské. Jeho první manželka zemřela při předčasném porodu poté, co ji Spytihněv II. věznil. Podle německých historiků bylo Svatavě v době sňatku asi 15 let, podle Oswalda Balzera 19 až 22. Důvodem ke svatbě bylo zachování neutrality Čech v polsko-německém konfliktu a Vratislav tak potvrdil přátelské vztahy se Svataviným bratrem, polským knížetem (později králem) Boleslavem II. Smělým, se kterým ale Vratislav později bojoval o česko-polské hranice. K Vratislavovým čtyřem dětem Svatava přidala Boleslava, Bořivoje, Vladislava, Soběslava a Juditu. Nejmladší potomek, Soběslav, se narodil zřejmě v roce 1075. V té době už byla Svatava zralou ženou a matkou, proto snad měla k nejmladšímu synovi poněkud jiný vztah. Tři z jejích synů - Bořivoj, Vladislav a Soběslav - se stali knížaty v neklidných letech po smrti jejich otce, dceru Juditu její otec provdal za svého přítele a rádce Wiprechta Grojčského. O manželce knížete se ovšem nezachovalo z této doby příliš zpráv, snad jen ta, že podporovala vyšehradskou kapitulu. V dubnu 1085 se konal dvorský sjezd v Mohuči, který se významně zapsal do českých dějin. Vratislav II. obdržel od císaře Jindřicha IV. za své věrné služby královskou korunu (ovšem jen nedědičnou), byl zbaven poplatků a povinován účastí českých vládců s družinou na korunovačních cestách římskoněmeckých panovníků do Říma.

Question: Byla Svatava Polská manželkou Vratislava I.?

Answer: Svatava Polská (asi 1046-1048 - 1. září 1126) byla třetí manželkou Vratislava II. a od roku 1085 první českou královnou.


Reaktance

Context: Reaktance Reaktance (též jalový odpor) je imaginární částí impedance (celkového odporu) součástky. Reaktance indukčního charakteru se též nazývá induktance (indukční odpor), reaktance kapacitního charakteru kapacitance (kapacitní odpor). Vzhledem k tomu, že hrozí záměna s anglickými termíny „inductance“ (= indukčnost) a „capacitance“ (= elektrická kapacita), je lépe používat termínů induktivní a kapacitní reaktance. Také norma ČSN ISO 31-5 Veličiny a jednotky: Elektřina a magnetismus již uvádí pouze termíny kapacitní a induktivní reaktance, z tohoto hlediska lze proto termíny kapacitance a induktance považovat za zastaralé. Značka: X {\displaystyle X\,\! } Jednotka SI: ohm, zkratka Ω Další jednotky: stejné jako pro elektrický odpor Analýza Ve fázorovém vyjádření se reaktance používá k určení změny amplitudy a fáze sinusového střídavého proudu procházejícího elementem střídavého elektrického obvodu. Reaktance X {\displaystyle \scriptstyle {X}} a odpor R {\displaystyle \scriptstyle {R}} elementu dohromady tvoří jeho impedanci Z {\displaystyle \scriptstyle {Z}} Z = R + j X {\displaystyle Z=R+jX\,} kde Z {\displaystyle \scriptstyle {Z}} je impedance; měří se v ohmech. R {\displaystyle \scriptstyle {R}} je odpor; měří se v ohmech. X {\displaystyle \scriptstyle {X}} je reaktance; měří se v ohmech. j = − 1 {\displaystyle \scriptstyle j\;=\;{\sqrt {-1}}} je imaginární jednotka

Question: Jakou značku má reaktance?

Answer: X


Etna

Context: Etna Etna Etna dominuje celé východní Sicílii. Pohled na sopku od jihu ze zhruba 70 km vzdáleného města Licodia Eubea Vrchol 3323 m n. m. (proměnlivá, činná sopka) Prominence 3323 m ↓ Středozemní moře Izolace 998 km → Marmolada Seznamy Ultraprominentní hory Evropy #2 Poloha Světadíl Evropa Stát Itálie Itálie Pohoří Masív Etny Souřadnice 37°45′13″ s. š., 14°59′34″ v. d. Etna Typ Stratovulkán Erupce 2021 (stále činná) Hornina latit, tefrický bazanit, čedičový latit, čedič, trachyt, trachydacit, fonotefrit, tefrofonolit multimediální obsah na Commons Některá data mohou pocházet z datové položky. Etna (starořecky Α[1] Aitné, v latině Aetna, také známá jako Mungibeddu (krásná hora) v sicilštině a Mongibello v italštině (z latinského mons a arabského gibel, oboje znamená hora)[2]) je nejvyšší činná sopka a druhá nejmohutnější sopka v Evropě. Nachází se v Itálii – na východním pobřeží ostrova Sicílie, nedaleko měst Messina a Catania. Sopka byla v roce 2013 zapsána mezi přírodní památky Světového dědictví UNESCO.[3] Její výška k roku 2009 dosahuje 3329 metrů nad mořem, ale ještě do erupce v roce 1981 měřila o 21 metrů více, a to 3350 metrů. Následkem sopečné erupce a uvolnění magmatu došlo k poklesu sopky. Jedná se o nejvyšší horu v Itálii jižně od Alp. Etna se rozkládá na 1190 km² s obvodem báze okolo 140 km. Samotná základna sopky je eliptického tvaru o rozměrech 38 × 47 km.[4] Jedná se tak o největší aktivní sopku v Itálii, která je přibližně dva a půl krát větší než druhá největší sopka Vesuv. V Evropě předčí Etnu pouze Pico de Teide na ostrově Tenerife. Platí to ovšem jen z geopolitického hlediska, podle geografického členění Kanárské ostrovy náležejí již k africkému kontinentu.[5] Etna je jedna z nejvíce aktivních sopek na světě, která je v podstatě neustále aktivní a u které existuje nejdelší doložený záznam erupcí.[6][7][4] Projevuje se celou škálou typů sopečných. erupcí od strombolského po pliniovský, jedná se o stratovulkán.[4] Úrodná sopečná půda podporuje extenzivní zemědělství na jejích svazích, pěstování vinné révy a provozování ovocných sadů, které jsou rozmístěny v nižších oblastech svahů sopky a na jižní straně v rovině Catania. Etna se nachází v hustě obydlené oblasti, což zvyšuje její potenciální nebezpečí, jelikož v případě silné erupce by mohla způsobit značné materiální škody a oběti na životech.

Question: Jak se jmenuje nejvyšší činná sopka v Evropě?

Answer: Etna


Helsinky

Context: Nočním Santa Claus expresem je možno dojet až do Rovaniemi na severní polární kruh. Jeden z terminálů letiště ve Vantaa je vyhrazen domácím letům. Výhledově se zvažuje podmořský tunel do Estonska; stavba by ale byla velmi náročná. V Helsinkách je přes 80 muzeí a galerií včetně národních a Národní opera s novou budovou z roku 1993. Známé je i muzeum umění Ateneum. Pro technicky zaměřené návštěvníky je v Helsinkách připravena Heureka, vědecké zábavní centrum s mnoha výstavami a třírozměrným kinem IMAX. Ve městě je i velký zábavní park Linnanmäki s několika horskými dráhami. V květnu 2007 se v Helsinkách konala Velká cena Eurovize, jíž se poprvé účastnil i český zástupce. V Helsinkách je řada českých hospod s poetickými názvy jako Hádanka či Milenka a nostalgicky pojmenovaný bar Zetor. Počet druhů cévnatých rostlin: 1064 Počet druhů hnízdících ptáků: 164 Symbolická rostlina města: javor Symbolické zvíře města: veverka Exhalace v roce 2002 v tunách: SO2 3 762, NOx 10 211, prach 525, CO 14 367, CO2 4 816 000 Spotřeba vody na obyvatele a den v roce 2002: 255 litrů Roční odpad na obyvatele: 0,7 tuny Oslo, Norsko Petrohrad, Rusko, 1993 Sofie, Bulharsko Praha, Česko

Question: Konala se v roce 2007 v Helsinkách Velká cena Eurovize?

Answer: V květnu 2007 se v Helsinkách konala Velká cena Eurovize, jíž se poprvé účastnil i český zástupce.


Tuvalu

Context: Tuvalu, dříve Lagunové ostrovy, později Elliceovy ostrovy, je ostrovní stát v Oceánii. Leží mezi Havají a Austrálií. Domorodý název Tuvalu vznikl asi v 18. století po osídlení většiny ostrovů a znamená v tuvalštině shluk nebo skupina osmi (podle počtu, do té doby, osídlených, ostrovů). Vyjma Vatikánu má nejmenší počet obyvatel ze všech nezávislých států. Kvůli malé nadmořské výšce (5 metrů) jsou ostrovy tvořící tento malý stát do budoucna ohroženy zvedáním hladiny světových oceánů. Obyvatelé se během příštích desetiletí mohou odstěhovat na Nový Zéland nebo Niue - malý ostrov v Tichém oceánu (nezávislý, ale přidružený k Novému Zélandu), jenž není ohrožen zvedáním hladiny oceánů, nebo na fidžijský ostrov Kioa, který si již Tuvalané pronajímají. Tuvalané jsou Polynésané, kteří ostrovy osídlili před 2000 lety. Prvním Evropanem, který Tuvalu spatřil, byl roku 1568 Španěl Alvaro de Mendañ y Neyra, který narazil na ostrov Nui, ale nemohl se vylodit. Žádní další Evropané se zde neobjevili až do konce 18. století. Začátkem 19. století se v oblasti vyskytovali velrybáři, ale ostrov navštěvovali jen zřídka kvůli obtížím při přistávání. Peruánští lovci otroků pročesávali Pacifik mezi roky 1862 – 1864 a Tuvalu bylo jedním z nejpostiženějších souostroví s více než 400 zajatými lidmi z Funafuti a Nukulaelae, z nichž se nikdo nevrátil. V roce 1865 protestanští kongregacionalisté Londýnské misijní společnosti počali proces evangelizace Tuvalu. Konverzi ke křesťanství dokončili ve dvacátých letech 20. století. Koncem 19. století se na ostrovech počali usazovat evropští obchodníci, kteří doufali ve velké výnosy z místního bohatství.

Question: Na kolika ostrovech je rozdělena populace Tuvalanů?

Answer: osmi


Jaroslav Heyrovský

Context: HEYROVSKÝ, Jaroslav. Jaroslav Heyrovský on Polarography. Praha: Union of Czechoslovak Mathematicians and Physicists, 1990. 91 s. ISBN 80-7015-132-3. JINDRA, Jiří. Jaroslav Heyrovský a Jan (Johann) Böhm. Chemické listy. 2009, roč. 103, čís. 11, s. 894-897. ISSN 1213-7103. JINDRA, Jiří. České země a Nobelovy ceny za fyziku a chemii 1901–1954. Dějiny věd a techniky. 2006, roč. 39, čís. 1, s. 1-24. ISSN 0300-4414. KALVODA, Robert. Hrst vzpomínek na pana profesora Heyrovského a jeho polarografii. Chemické listy. 2009, roč. 103, čís. 11, s. 880-888. ISSN 1213-7103. KORYTA, Jiří. Jaroslav Heyrovský. Praha: Melantrich, 1990. 168 s. ISBN 80-7023-058-4. Osobnosti - Česko : Ottův slovník. Praha: Ottovo nakladatelství, 2008. 823 s. ISBN 978-80-7360-796-8. S. 221. POSPÍŠIL, Lubomír; HROMADOVÁ, Magdaléna. Jaroslav Heyrovský - 50. výročí udělení Nobelovy ceny za chemii. Chemické listy. 2009, roč. 103, čís. 11, s. 900-901. ISSN 1213-7103. SKRAMLÍK, Pavel. Heyrovský byl první. Svět vědy. 2005, roč. 3, čís. 12, s. 44-45. Dostupné online. ISSN 1214-9365. TOMEŠ, Josef, a kol. Český biografický slovník XX. století : I. díl : A–J. Praha ; Litomyšl: Paseka ; Petr Meissner, 1999. 634 s. ISBN 80-7185-245-7. S. 455–456. === Externí odkazy === Obrázky, zvuky či videa k tématu Jaroslav Heyrovský ve Wikimedia Commons Seznam děl v Souborném katalogu ČR, jejichž autorem nebo tématem je Jaroslav Heyrovský Osoba Jaroslav Heyrovský ve Wikicitátech Stránka komise Nobelových cen o Jaroslavu Heyrovském Výstava Příběh kapky na webu Ústavu fyzikální chemie J. Heyrovského AV ČR Nadační fond Jaroslava Heyrovského Příběh kapky Video o polarografii a Jaroslavu Heyrovském v pořadu České televize PORT, 2. 12. 2009 Jaroslav Heyrovský a příběh rtuťové kapky Zvukový záznam z pořadu Českého rozhlasu Planetárium, 19. 11. 2011 Rozhovor se synem Jaroslava Heyrovského Michaelem Heyrovským v pořadu Českého rozhlasu Vstupte!

Question: Kdo je objevitelem polarografie?

Answer: Jaroslav Heyrovský


Banán

Context: Banány mívají obvykle hmotnost mezi 125–200 g, ta je však významně závislá na konkrétním kultivaru. Z této váhy asi 80 % představuje jedlou část a zbývajících 20 % připadá na kožovitou slupku. Banán se (po kukuřici a rýži) stal třetí plodinou, u níž je znám celý její genom. Vůně, chuť a konzistence plodů je významně ovlivněna teplotou, při které dozrávají. Při nízkých teplotách šednou a kazí se. Banány dodávané na trh mírného pásma (tedy i k nám) jsou sklízené tak, že dozrávají během dopravy. Snížení teploty během této doby zvyšuje životnost plodů, ale, jak již bylo zmíněno výše, negativně ovlivňuje jejich kvalitu, proto při dopravě nikdy nebývají chlazeny pod 13,5 °C. Proto se také nedoporučuje ukládat nakoupené banány do lednice, protože jejich kvalita tím značně utrpí. Zajímavostí je, jak se nechávají banány dozrávat. Tento proces probíhá v tzv. tlakových komorách, do kterých se celé nerozbalené kartony s banánovými plody umístí. V tlakové komoře dojde "k omačkání plodů" plynem (etylen), čímž se nastartuje zrychlený proces zrání. Zralost banánů (v obchodech, popř. skladech) se určuje speciální stupnicí dle podílu zahnědlých skvrn a ploch na slupce. S postupujícím zráním se banán také zakulacuje. Banány rostou ve visících trsech, od několika po mnoho kusů ve vrstvě (zvané též ruka) v mnohovrstevném svazku. Celek visících trsů se nazývá kmen. V roce 2002 se celosvětově prodalo přes 12 miliónů tun banánů. Státy Ekvádor, Kostarika, Kolumbie a Filipíny exportovaly každý přes 1 milión tun banánů. Mezi nejhojněji pěstovaný kultivar banánu patří triploidní odrůda vzniklá zkřížením druhů Musa acuminata a Musa balbisiana. Tento druh je bez semen (kvůli konzumaci), takže se musí rozmnožovat pouze vegetativně, v důsledku čehož je velice náchylný k nemocem a různým plísním. Banán, resp. rostlina banánovník, byl domestikován v jihovýchodní Asii (kde rostou botanické druhy banánovníku) a podle archeologických nálezů to mohlo nejspíše být na území dnešní Papuy-Nové Guineje a to možná již 8000 př. n. l. První písemná zmínka o banánech. je v buddhistických textech z let okolo 600 př. n. l. Alexandr Veliký objevil chuť banánu v údolích Indie v roce 327 př. n. l. První známý organizovaný banánový sad se objevil v Číně v roce 200 n. l. V roce 650 islámští dobyvatelé přinesli banán do Palestiny. Arabští kupci rozšířili banány po většině území Afriky. V roce 1502 portugalští kolonisté vybudovali první banánové sady v Karibiku a ve Střední Americe.

Question: Kolik se v roce 2002 prodalo celosvětově tun banánů?

Answer: 12 miliónů


Edith Franková-Holländerová

Context: Tento článek není dostatečně ozdrojován a může tedy obsahovat informace, které je třeba ověřit.Jste-li s popisovaným předmětem seznámeni, pomozte doložit uvedená tvrzení doplněním referencí na věrohodné zdroje. Tento článek potřebuje úpravy. Můžete Wikipedii pomoci tím, že ho vylepšíte. Jak by měly články vypadat, popisují stránky Vzhled a styl, Encyklopedický styl a Odkazy. Konkrétní problémy: encyklopedický styl Edith Franková-Holländerová Rodné jméno Edith Holländer Narození 16. ledna 1900Cáchy Úmrtí 6. ledna 1945 (ve věku 44 let)Koncentrační tábor Osvětim Národnost Židé Alma mater Viktoriaschule Povolání žena v domácnosti Nábož. vyznání judaismus Manžel(ka) Otto Frank (1925–1945) Děti Margot FrankAnne Franková multimediální obsah na Commons Některá data mohou pocházet z datové položky. Edith Franková (rozená Hollanderová; 16. ledna 1900 Cáchy, Německo – 16. ledna 1945 Osvětim, Polsko) byla matka Anne Frankové, která si během holokaustu psala deník, který ji po smrti proslavil. Život Edith je ze čtyř dětí. Dne 16. ledna se narodila Abrahamu Hollanderovi a Rose Hollanderové (rozené Sternové) v Cáchách (Německo). Ve svých 25 (1925) letech se provdala za Otto Franka. Odstěhovali se společně do Frankfurtu nad Mohanem. Ve stejném roce se jim narodila dcera Margot Betti Franková, poté se jim o 4 roky později (12. června 1929) narodila 2 a poslední dcera Annelies Marie Franková. Jelikož její rodina byla židovského původu, tak se s Ottou dozvěděli o transportech do pracovních a vyhlazovacích táborů, co se tam ale děje nevěděli (nevěděl to nikdo, až na samostatné vězně táborů). Tak se s Ottem rozhodli utéct s dcery do Nizozemí,aby unikli nacismu. Bohužel se, ale nacismus dostal i do Nizozemí. Začaly povídky o prvních transportech do táborů. A manželům bylo jasné, že je totéž čeká… Když přišla Anne s Margot, že nemohou chodit do normální školy, Bylo jim jasné co se děje. Museli se jít nahlásit na speciální úřad pro židy. Když jednoho dne přišlo předvolaní pro její dceru Margot Frankovou, s Ottem neváhaly, a skryly se s rodinou do zadního traktu domů u Ottovy kanceláře. Skrývání v zadním traktu domu Frankovi se skryli společně s rodinou Van Pelsových a Pffefrem Fritzem. O jejich tajným úkrytu věděli pouze ti nejvěrnější. O jejich úkrytu věděli pouze :Miep Giesová, Bep Voskuijlová, Johannes Kleinmann, Viktor Kugler, Johannes Hendrik Voskuijl, a Jan Gies. Tito lidé je pomáhali ukrývat v traktu. Bohužel, ale dne 4. srpna 1944 vrazila do zadního traktu Zelená policie (gestapo) a nechali je převést do tranzitního tábora Westerbork.

Question: Byla Edith Franková-Holländerová matka Anne Frankové, která si během holokaustu psala deník, který ji po smrti proslavil?

Answer: Edith Franková (rozená Hollanderová; 16. ledna 1900 Cáchy, Německo – 16. ledna 1945 Osvětim, Polsko) byla matka Anne Frankové, která si během holokaustu psala deník, který ji po smrti proslavil.


Mezinárodní šachová federace

Context: Šachový svaz České republiky (ŠSČR) Externí odkazy Oficiální stránky Oficiální stránky Šachového svazu České republiky Pahýl Tento článek je příliš stručný nebo postrádá důležité informace.Pomozte Wikipedii tím, že jej vhodně rozšíříte. Nevkládejte však bez oprávnění cizí texty. mw-parser-output .navbox-title .mw-collapsible-toggle{font-weight:normal} Mezinárodní sportovní federace ASOIF (28)Federace letních olympiád IAAF (atletika) BWF (badminton) FIBA (basketbal) AIBA (box) UCI (cyklistika) FIFA (fotbal) IGF (golf) FIG (gymnastika) IHF (házená) ISAF (jachting) FEI (jezdectví) IJF (judo) ICF (kanoistika) WA (lukostřelba) UIPM (moderní pětiboj) FIH (pozemní hokej) WR (ragby) ISSF (sportovní střelba) ITTF (stolní tenis) FIE (šerm) WTF (taekwondo) ITF (tenis) ITU (triatlon) FISA (veslování) FINA (vodní sporty) FIVB (volejbal) IWF (vzpírání) UWW (zápas) AIOWF (7)Federace zimních olympiád IBU (biatlon) IBSF (boby a skeleton) ISU (bruslení) WCF (curling) IIHF (lední hokej) FIS (lyžařské sporty) FIL (sáňkařský sport) ARISF (37)Další federace uznané MOV IFAF (americký fotbal) FIA (automobilový sport) FIB (bandy) WBSC (baseball a softball) WB (bowling) WBF (bridž) IFF (florbal) UIAA (horolezectví) ICU (cheerleading) WKF (karate) ICC (kriket) FIRS (kolečkové sporty) IKF (korfbal) CMSB (koulové sporty) WCBS (kulečník) FAI (letecký sport) FIM (motocyklový sport) IFMA (muay thai) IFNA (netball) IOF (orientační běh) FIPV (pelota) CMAS (podvodní sporty) FIP (pólo) TWIF (přetahování lanem) IRF (raketbal) ISMF (skialpinismus) IFSC (sportovní lezení) WSF (squash) IFS (sumo) ISA (surfing) FIDE (šachy) WDSF (taneční sport) WFDF (ultimate frisbee) IWWF (vodní lyžování a wakeboarding) UIM (vodní motorismus) IWUF (wu-šu) ILSF (záchranářský sport) Ostatní federace ve SportAccordu (21) IAF (aikido) FMJD (dáma) IDBF (dračí lodě) JJIF (džú-džucu) IFA (faustball) IGF (go) IFI (ice stock sport) FIK (kendó) WAKO (kickboxing) IFBB (kulturistika a fitness) FIL (lakros) WMF (minigolf) ISFF (psí spřežení) ICSF (rybolovná technika) FIAS (sambo) FISav (savate) ISTAF (sepak takraw) IPF (silový trojboj) ISTF (soft tenis) CIPS (sportovní rybolov) WDF (šipky) Jiné federace (19) WAF (armwrestling) ARI (Australský fotbal) IBA (bodyboarding) PBA (bowls) IFBA (broomball) IKAEF (eskrima) WFA (footbag) ISBHF (hokejbal) WCF (kroket) IKF (kabaddi) IMMAF (MMA) IFP (poker) IPSC (practical shooting) IQA (mudlovský famfrpál) IFMAR (závody automobilových modelů) FIFTA (nohejbal) IRF (rogaining) RLIF (třináctkové ragby) WSSA (sport stacking) ITPF (Tent pegging) FIT (touch rugby) Mezinárodní olympijský výbor • Mezinárodní asociace Světových her • SportAccord Autoritní data: AUT: ko2002152584 | GND: 1044932-2 | ISNI: 0000 0001 2151 4527 | LCCN: n50067918 | VIAF: 125119978 | WorldcatID: lccn-n50067918 mw-parser-output div/**/#portallinks a{font-weight:bold}Portály: Šachy

Question: Jaká je oficiální zkratka Mezinárodní šachové federace?

Answer: FIDE


Cukrová vata

Context: Cukrová vata je zvláštní druh cukrové sladkosti, která je tvořena typickou lehkou, vzdušnou hmotou o různé barvě v závislosti na použitém barvivu. Vzhledově i na dotyk je podobná vatě. Vyrábí se roztavením krystalického cukru na karamel, který je pak vháněn do bubnu, ve kterém se ochlazuje a zpátky cukernatí. Takto vzniklá slabá vlákna se pak namotávají na špejli a podávají ke konzumaci. Jedná se o oblíbenou pouťovou sladkost, která se prodává u stánků. Častá barva cukrové vaty je růžová, ale je možno zakoupit i modrou, zelenou atd. == Externí odkazy == Obrázky, zvuky či videa k tématu cukrová vata ve Wikimedia Commons Slovníkové heslo cukrová vata ve Wikislovníku Cukrová vata podporuje růst kostí

Question: Jaká je častá barva cukrové vaty?

Answer: růžová


Thomas Jefferson

Context: Thomas Jefferson (13. dubna 1743 v Shadwellu ve Virginii - 4. července 1826 v Charlottesville ve Virginii), byl třetí americký prezident (1801-1809) a hlavní autor amerického prohlášení nezávislosti (1776). Během americké revoluce byl guvernérem Virginie (1779-1781) a později americkým velvyslancem ve Francii (1785-1789). Po návratu z Francie se stal prvním ministrem zahraničí ve vládě prezidenta George Washingtona (1790-1793). Jeho sympatie k Velké francouzské revoluci vedly k jeho konfliktu s Alexandrem Hamiltonem. V roce 1793 kvůli tomuto konfliktu rezignoval. Označoval se za materialistu. Jako deista zkoumal pravdivost Bible. Tíhnul k "zdravému rozumu" a přírodním zákonům. Stavil se do opozice vůči bankám a dluhům, které mj. brání koloniální nezávislosti na království. Bojoval za nezávislost a rovnost. Přestože mu sloužili otroci, bojoval například i proti mezinárodnímu obchodu s otroky. V roce 1788 postavil v USA v Richmondu budovu pro zákonodárné shromaždění, která je dnes stavební památkou. V roce 1825 rok před svou smrtí spoluzaložil Virginskou univerzitu, na jejím konci byla postavena cihlová rotunda. V roce 1796 kandidoval na funkci prezidenta USA, ale prohrál o tři hlasy s Johnem Adamsem. Druhým prezidentem se tak stal John Adams, on sám byl zvolen viceprezidentem, avšak nespolupracoval s Adamsem. Postavil se proti jeho zákonům omezujícím poskytnutí amerického státního občanství přistěhovalcům a zákonům omezujícím kritiku státních úředníků. Zemřel jen o několik hodin dříve než John Adams. Šlo o nadšence do šifrování a tajných kódů, kteroužto zálibu sdílel s Robertem Pattersonem. V jeho pozůstalosti se jako pozůstatek přátelského soutěžení mezi oběma muži nachází zašifrovaný dopis, který mu Patterson bez klíče poslal coby dárek k Vánocům v roce 1801. Není známo, že by jej on sám někdy rozluštil, s největší pravděpodobností nikoliv, a určitě považoval šifru za natolik důmyslnou, že zvažoval její použití ve státní správě. Šifra odolávala přes dvě stě let, než ji v roce 2009 s pomocí počítačů prolomil odborník na kryptologii a matematiku Lawren Smithline. K jeho zábavám patřilo také chovatelství, především drůbeže a ovcí. Obrázky, zvuky či videa k tématu Thomas Jefferson ve Wikimedia Commons Osoba Thomas Jefferson ve Wikicitátech Galerie Thomas Jefferson ve Wikimedia Commons

Question: Kdy zemřel Thomas Jefferson?

Answer: 4. července 1826


Zdislava z Lemberka

Context: Sv. Zdislava z Lemberka (1220? , Křižanov - 1252 Lemberk) byla česká šlechtična a zakladatelka špitálu. V roce 1907 byla prohlášena za blahoslavenou a roku 1995 papežem Janem Pavlem II. za svatou. V roce 1995 požádal litoměřický biskup o změnu patrocinia diecéze a od roku 2000 je sv. Zdislava hlavní patronkou Litoměřické diecéze. Od roku 2002 se stala patronkou Libereckého kraje. Její otec byl Přibyslav z Křižanova na Moravě a matka Sibyla, původem ze Sicílie, která přišla do Čech s Kunhutou Štaufskou, nevěstou krále Václava I. Zdislava měla několik sourozenců - dospělého věku se dožily sestry Alžběta (neboli Eliška), provdaná za Smila z Lichtemburka, a Eufémie, manželka Bočka z Obřan. O jejím mládí nevíme prakticky nic, je třeba zmínit velmi vřelý vztah jejích rodičů k duchovnu a katolické církvi vůbec, takže je teoreticky možná její výchova v některém z moravských klášterů, nebo alespoň jejich vliv na Zdislavinu výchovu. Její manžel Havel z Lemberka, za kterého se provdala okolo roku 1238, byl blízký důvěrník krále Václava I. Narodily se jim snad čtyři děti: spolehlivě doložení synové Havel, Jaroslav a Zdislav a snad i dcera Markéta, o níž se zmiňuje pouze Žďárská kronika. Zdislava byla zřejmě ráznou a energickou ženou. Její jméno je spojováno s dominikánskými kláštery v Turnově a v Jablonném v Podještědí, zde zároveň se špitálem, do kterého, navzdory svému vysokému postavení, osobně docházela a nemocných se ujímala. Zemřela předčasně v přibližně 33 letech, tradovanou tuberkulózu antropologický výzkum nepotvrdil. Pohřbena byla v kostele sv. Vavřince v Jablonném, jehož stavbu začala, dokončení stavby se ale nedožila. V roce 1994 byl o jejím životě natočen film V erbu lvice podle stejnojmenného románu Aleny Vrbové; známá je také kniha Světlo ve tmách od Jaroslava Durycha. O její beatifikaci požádal již v roce 1849 litoměřický biskup Augustin Bartoloměj Hille, avšak bezvýsledně. Roku 1895 byl zahájen proces blahořečení Zdislavy. Impulzem pro beatifikaci byla aktivita faráře z Jablonného v Podještědí Josefa Tschörche, který požádal o potvrzení nepamětného kultu paní Zdislavy z Lemberka. Ve spolupráci litoměřického biskupa Emanuela Jana Schöbela, litoměřického kanovníka Josefa Štěrby a litoměřického dominikána Benedikta Kundráta byly vykonány všechny potřebné práce pro beatifikaci. Proces beatifikace byl dokončen 6. září 1900 a dodán Kongregaci pro svatořečení do Říma. Kongregace vyjádřila souhlas k procesu 27. srpna 1907 a papež Pius X. 28. srpna 1907 Zdislavu z Lemberka blahořečil. Roku 1995 byla papežem Janem Pavlem II. uznána za svatou (byl uznán zázrak uzdravení MUDr. Františka Straky; v roce 1989 se jeho příbuzní modlili ke Zdislavě a MUDr. Straka se probudil z klinické smrti). 21. května 1995 papež Jan Pavel II. při své návštěvě České republiky na stotisícovém shromáždění na letišti v Olomouci-Neředíně svatořečil blahoslavenou Zdislavu z Lemberka spolu s blahoslaveným Janem Sarkanderem.

Question: Který papež prohlásil Zdislavu z Lenberka za svatou?

Answer: Janem Pavlem II.


Druhá balkánská válka

Context: Petr I. Radomir Putnik, Petar Bojović, Stepa Stepanović Karel I. Korunní Princ Ferdinand Alexandru Averescu Konstantin I., Viktor Dousmanis Mehmed V. Enver Paša Ahmet Izzet Paša Nikola I., Princ Danilo Janko Vukotić síla 500 221–576 878 348 000[1] 330 000[1] 148 000 12 802[1] 255 000[2] Celkem: 1 093 802 ztráty Bulharsko:[3]7 583 padlých9 694 pohřešovaných42 911 zraněných3 049 zesnulých140 ks dělostřelectva zničeno nebo zajatoCelkem: 65 927 mrtvých nebo zraněných Srbsko:9 000 padlých36 000 zraněných5 000 zemřelých na nemoc[4]Řecko:5 851 zabito v boji23 847 zraněno v boji188pohřešovaných[5]Černá. Hora:240 padlých961 zraněných[4]Rumunsko:malé bojové ztráty6 000 zemřelých na nemoc[6]Osmanská říše:malé bojové ztráty4 000 zemřelých na nemoc[7]Celkem:~76 000 ztrát v boji~91 000 celkových ztrát Druhá balkánská válka vypukla 29. června 1913. Ve válce bojovalo Bulharsko proti Osmanské říši a svým bývalým spojencům z Balkánského svazu: Srbsku, Řecku, Černé Hoře a Rumunsku. Cílem války bylo uspořádat územní požadavky zemí Balkánskeho poloostrova. Příčiny války Dne 30. května 1913 (17. května 1913 podle starého juliánského kalendáře) po podpisu Londýnské mírové smlouvy, která byla konečným výsledkem první balkánské války, nebyla otevřena otázka rozdělení území mezi spojenci. Dva dny po podpisu smlouvy Srbsko a Řecko (později se k nim přidala i Černá Hora) podepsaly tajnou smlouvu namířenou proti Bulharsku. Napětí mezi zeměmi balkánského svazu postupně vyprovokovalo novou válku. Kromě toho tzv. "Velké Síly" zastoupeny Rakousko-Uherskem a Německem Bulharsko povzbuzovaly, aby se stalo iniciátorem vzniku vojenského konfliktu, zničilo Balkánský svaz a oslabilo vliv Ruska na Balkáně. Rusko však upozorňovalo, že kdo první začne válku, ten bude nést i následky. Jestliže Bulharsko první balkánskou válku vyhrálo, Srbsko se dožadovalo přehodnocení závěrů bulharsko-srbské smlouvy podepsané v roce 1912 a začalo okupovat sporné a nesporné území Makedonie, kde žila bulharská menšina. Jakékoliv požadavky bývalých spojenců Bulharska byly však nesplnitelné, protože právě Bulharsko se do velké míry zasloužilo o své vítězství ve válce. Ostatní balkánské země tedy neměly mít žádný nárok na zisk území.[zdroj? ]

Question: Jaký byl cíl 2. balkánské války?

Answer: Cílem války bylo uspořádat územní požadavky zemí Balkánskeho poloostrova


Nový Hollywood

Context: Korporátní mentalita těchto společností, která se vnesla do amerického filmového průmyslu, vytlačila idiosynkratické filmy odvážných filmařů, zatímco posílila výrobu ideologicky méně konfliktních a finančně méně riskantnějších filmů. Konečná demise Nového Hollywoodu přišla po řadě finančních propadáků, které mnoho kritiků označovalo jako sebestředné a excesivní snímky. Významní tvůrci se totiž těšili bezprecedentní umělecké kontrole svých filmů a téměř neomezenému rozpočtu, ale takové finanční propadáky jako například New York, New York (1977), nebo Nebeská brána (1980) způsobily, že studia opětovně zvýšila svojí kontrolu nad produkcí. Výstřednosti tvůrců Nového Hollywoodu kulminovaly ve dvě naprosté finanční katastrofy, jimiž byly filmy Nebeská brána (1980) Michaela Cimina a One from the Heart (1982) Francise Forda Coppoly. Poté, co se astronomicky překročil rozpočet kvůli přehnaným požadavkům režiséra, snímek Nebeská brána, jehož celá produkce přišla na 44 miliónů USD, vydělal v pokladnách kin pouze 3,5 miliónu USD. Tato finanční ztráta byla pro studio United Artists tak obrovská, že přivedla studio k bankrotu, načež společnost koupilo MGM. Režisér filmu Michael Cimino natočil další film až po dlouhých pěti letech. Coppola na tom byl po úspěchu filmu Apocalypsa (1979) finančně dobře, veškerý kapitál vydělaný na tomto filmu dal do své filmové společnosti American Zoetrope. Tehdy vsadil všechno na svůj další velký projekt One from the Heart, film však posléze utržil v kinech pouhých 636 tisíc USD, nepatrný zlomek produkčních nákladů v hodnotě 26 miliónů USD. Film se udržel v kinech pouhý týden a téměř přivedl k bankrotu jak Coppolu, tak jeho začínající studio. Po této finanční katastrofě se filmu začalo vtipně přezdívat "One Through the Heart". Tyto dva zářivé příklady, společně s dalšími finančními propadáky, nakonec vedly k tomu, že invenční a riskantní strategie postoupení veškeré kontroly nad filmovými projekty režisérům skončila, stejně tak jako éra Nového Hollywoodu. V tomto článku byl použit překlad textu z článku New Hollywood na anglické Wikipedii.

Question: Kolik peněz utržil film One from the Heart?

Answer: 636 tisíc USD


Tapiserie

Context: Tapiserie Lov na jednorožce ze série panna a jednorožec, Portrétní tapiserie: král Jindřich VIII. Tudor s manželkou Janou Seymourovou a synem (cca 1545) Tapisérie jsou tkané koberce, pokrývky či potahy, převážně nástěnné, podle pařížské manufaktury nazývané také ekvivalentním termínem gobelíny. Podle manufaktury ve francouzském Arrasu se v polštině nazývají arrasy, v ruštině je označení špalier odvozeno ze staroněmeckého termínu Spalier. Tapisérie mívá různé funkce: reprezentační, estetickou dekorační, praktické účely tepelné a akustické izolace interiéru, případně opticky odděluje místnost. Výroba Vertikální tkalcovský stav ve státní manufaktuře v Paříži V celé historii byla výroba vždy rukodělná, považovaná jak za monumentální umění, tak za umělecké řemeslo. Pravý gobelín se zhotovuje na ručním tkalcovském stavu, vertikálním nebo horizontálním. Výrobní technika se za tkaní označuje s výhradami – práce na stavu se podobá spíše paličkování. Základem je barevná předloha v měřítku 1:1, nazývaná podle nejčastějšího materiálu kartón. Figurální kompozice a krajinné motivy předkreslují tkalcům malíři, často pastelem. Technické a barevné řešení předloh lze posoudit například z kartónů Jana Cornelisze Vermeyena v Uměleckohistorickém muzeu ve Vídni. Kartón se podkládá pod osnovu. Někteří tkalci si z kartónu křídou překreslovali na osnovu obrysy předmětů či postav[1]. Mezi napnuté osnovní nitě se zanášejí útky (navinuté v malém člunku nebo na tyčince) většinou jen do části celé šířky „tkaniny“ a vracejí se ke kraji. Tak vznikají barevné vzory s ostrými konturami, zčásti i s drážkami v povrchu textilie. Tkaný dekorativní rám se nazývá bordura, nahoře uprostřed bývá vytkaný znak objednavatele, dole se vytkávalo vlevo jméno nebo značka autora předlohy a vpravo značka provádějícího tkalce či dílny, obojí může být dole uprostřed[2]. Tapisérie se tkaly téměř výhradně z ovčí vlny, výjimečně v kombinaci s hedvábnou přízí, která je typická pro vázané orientální koberce. Útky bývají z mykané vlny v neomezeném počtu barev, někdy částečně z leonských nití. Ruční výroba se postupně zdokonalovala a mechanizovala, takže osnov i útků může být více. Významné zdokonalení stavu provedl Francouz Joseph Marie Jacquard, podle něj se vzorování nazývá žakárská technika. Variace pojmu Termínem tapisérie jsou někdy nesprávně označovány technicky příbuzné textilie, jejichž styl vyšívání, prošívání nebo tepelné aplikace lisováním vizuálně připomíná tkané tapiserie.

Question: Co jsou tapiserie?

Answer: Tapisérie jsou tkané koberce, pokrývky či potahy, převážně nástěnné, podle pařížské manufaktury nazývané také ekvivalentním termínem gobelíny


Klášter augustiniánů (Vrchlabí)

Context: Klášter augustiniánů ve Vrchlabí je kompex barokních budov, založený v roce 1705. Areál se nachází na adrese Husova 213 v blízkosti hřbitova ve Vrchlabí, a v současné době v něm sídlí vrchlabské Krkonošské muzeum. Je chráněn jako kulturní památka České republiky. Klášter ve Vrchlabí byl založen v roce 1705 hrabětem Maxmiliánem Františkem Felixem z Morzinu, a byli do něj povoláni řeholníci augustiniánského řádu, inaugurace augustiniánů do kláštera proběhla 28. srpna 1714 na svátek sv. Augustina. Stavba byla budována stavitelem Matyášem Auerem z Rakouska. V roce 1712 začala stavba konventního kostela, zasvěceného svatému Augustinovi. Od roku 1760 v areálu kláštera provozovali řeholníci lékárnu. V roce 1881 byla založena klášterní knihovna. V roce 1895 areál vyhořel, zcela obnoven byl až v roce 1904. Od roku 1941 mělo celé jedno patro pronajaté Krkonošské muzeum pro své sbírky a expozice - nelze vyloučit, že nastěhování muzea v době druhé světové války bylo součástí úředně posvěceného útisku řeholníků, jejichž páter Johann Fischer byl zatčen Gestapem, zbaven svěcení a poslán na frontu. Poté, co roku 1950 byli augustiniáni v rámci Akce K definitivně vyhnáni, připadly muzeu všechny budovy.

Question: V jakém roce byl založen klášter ve Vrchlabí?

Answer: 1705


George Washington

Context: V Pensylvánii byla objevena velká naleziště uhlí, což byl příslib do budoucna, že se dosud zemědělsky zaměřená republika může orientovat i na průmysl. Po slavnostním uvedení Johna Adamse do úřadu amerického prezidenta odcestoval v březnu 1797 do své rodné Virginie a na svůj milovaný Mount Vernon. Začal se více věnovat rodině a řízení svých farem. V roce 1798 ale vzniklo nebezpečí možného válečného konfliktu s Francií a generál George Washington byl ve svých šestašedesáti letech jmenován vrchním velitelem ozbrojených sil USA. Brzy však nebezpečí pominulo a on se již navždy vrátil na Mount Vernon. V prosinci 1799 během projížďky na koni prochladl a 14. prosince 1799 na následky infekčního zánětu hrdla zemřel. Na jeho počest bylo pojmenováno nově založené hlavní město USA, jeden z amerických států a v průběhu historie také čtyři plavidla amerického námořnictva. Obrázky, zvuky či videa k tématu George Washington ve Wikimedia Commons Osoba George Washington ve Wikicitátech

Question: Kdy zemřel George Washington?

Answer: 14. prosince 1799


Hlaholice

Context: Potom však lidumilný Bůh, který vše řídí, neponechal lidské plémě slovanské bez vzdělání, ale přiváděje celé k vědění a spasení, smiloval se nad plemenem slovanským a seslal mu svatého Konstantina Filozofa, zvaného Kyril, muže spravedlivého a pravého. A ten pro ně vytvořil třicet a osm písmen, některá po vzoru řeckých písmen, jiná pak podle slovanského jazyka, počav podle řečtiny prvním. Oni totiž začínají alfa a on azъ. Od azъ začíná obojí. A jak to učinili oni, aby napodobili židovská písmena, tak i on řecká... Na Moravě se hlaholice používala v letech 863-886 pro oficiální státní a bohoslužebné účely. Vyučovala se na škole (akademii), kterou založil Konstantin nebo Metoděj a kde byli vychováváni jejich učedníci. V roce 886 byli nitranským biskupem Wichingem kněží slovanského obřadu vyhnáni a hlaholice se na Moravě přestala užívat. Několika z vyhnaných kněží se ujal bulharský chán Boris I. a pověřil je výukou bulharských kněží; založil za tímto účelem dvě akademie, v Ohridu a Preslavi. Bulharsko totiž přijalo křesťanství teprve nedávno a Boris viděl ve vlastním bohoslužebném jazyce a písmu záruku nezávislosti bulharské církve na cařihradském patriarchátu. Z bulharských škol se hlaholice rozšiřovala do dalších zemí na Balkánu, dostala se i do Chorvatska a Dalmácie, kde se udržela velmi dlouho; zde také vznikla hranatá varianta písma vedle staršího oblého. Roku 1248 dokonce papež Inocenc IV. dal Chorvatům ojedinělé privilegium užívat v liturgii vlastní jazyk a písmo, kterým byla právě hlaholice. Kromě Bulharska a Chorvatska se od 10. století hlaholice užívala ještě v Čechách a v malé míře i na Kyjevské Rusi. V polovině 14. století se na čas vrátila do Čech, konkrétně do Prahy, hranatá podoba hlaholice, když tam byli r. 1347 českým králem Karlem IV. v rámci jeho snahy o znovuzavedení slovanské liturgie povoláni chorvatští mniši (glagoljaši. ), pro něž byl na Novém Městě pražském založen klášter sv. Jeronýma a Panny Marie - pro tento klášter se později vžilo označení Emauzy. (Ve zdejším skriptoriu vznikla mj. i hlaholská část Remešského evangeliáře, korunovačního kodexu francouzských králů.).

Question: V kterých letech se na Moravě používala hlaholice pro státní a bohoslužebné účely?

Answer: 863-886


K

Context: K K ZnakKNázev v UnicoduKódovánídechexUnicode75U+004BUTF-8754bČíselná entitaKK ZnakkNázev v UnicoduKódovánídechexUnicode107U+006BUTF-81076bČíselná entitakk Hláskování české Karel Hláskování mezinárodní Kilo Braille ⠅ Morseova abeceda –⋅– (království) Vizuální reprezentace K je 11. písmeno latinské abecedy. Vzniklo z písmene κ (zvaného kappa) řecké abecedy. V klasické latině se toto písmeno používalo jen zcela výjimečně (psalo se C), jen jako určité zkratky a ve variantě pravopisu názvů Kalendae a Karthago.[1] V češtině je k předložka. V matematice je k jedna z imaginárních jednotek kvaternionů. Ve fyzice k je označení pro Boltzmannovu konstantu. k je označení pro konstantu popisující tuhost pružiny v Hookově zákonu. k je koňská síla, starší fyzikální jednotka výkonu mimo soustavu SI. K je druh mezonů – kaon. V astronomii je K označení jedné ze spektrálních tříd hvězd. V soustavě SI K je značka jednotky termodynamické teploty kelvin. k je značka předpony soustavy SI pro 1000, kilo. V chemii K je značka draslíku. k je označení rovnovážné konstanty. V biochemii je K označení pro aminokyselinu lysin. Ve výživě je K vitamín – viz vitamín K. Na potravinách označuje K v kroužku, Ⓚ, košer jídlo certifikované organizací Organized Kashrut Laboratories (OK Labs). Různé obměny písmene K jsou často součástí značek i dalších organizací dozorujících kašrut. K je mezinárodní poznávací značka Kambodže. Na registrační značce znamená K Karlovarský kraj. V karetních hrách je K označení krále. V šachu je K označení krále. Za Rakouska-Uherska k. označovalo úřady uherské části monarchie – viz c. k.. Zkratka pro protektorátní korunu v Protektorátu Čech a Moravy. Zkratka pro Československou korunu za druhé republiky. V radiokomunikaci je K jedním z prefixů volacích znaků vyhrazených pro USA. Používá se též k vyjádření souhlasu, k = ok → vzniklo z anglického ok.[2] V informatice a online hrách se používá jako označení řádu tisíců, tedy 1k = 1000. V arménském písmu písmenu K odpovídá písmeno Կ (կ) (dle české výslovnosti bez přídechu) nebo písmeno Ք (ք) (dle anglické výslovnosti s přídechem). Reference ↑ Novotný–Pražák–Sedláček: Latinsko-český slovník. Heslo K.↑ k na thefreedictionary.com Externí odkazy Galerie K na Wikimedia Commons Slovníkové heslo k ve Wikislovníku Obrázky, zvuky či videa k tématu K na Wikimedia Commons mw-parser-output .navbox-title .mw-collapsible-toggle{font-weight:normal} Latinka Základní písmena dle ISO* Aa Bb Cc Dd Ee Ff Gg Hh Ii Jj Kk Ll Mm Nn Oo Pp

Question: Jakým písmenem se v biochemii značí aminokyselina lysin?

Answer: K


Hladítko

Context: Hladítko (hovorově též zednický hoblík, hobl, rajbret – z německého originálu "das Reibebrett" – hladítko) je zednický nástroj používaný k vyhlazování a nanášení omítek, lepidel, malty a dalších materiálů. Skládá se z desky a z pokličkového typu rukojeti. Plastové, dřevěné a ocelové hladítko se nazývá hovorově též natahovák neboli natahovací hladítko. Společně se zednickou lžící jsou hladítka základním vybavením každého omítkáře, fasádníka a zedníka. Na čerstvě nahozenou maltu se přiloží zdola spodní hrana plastového hladítka, horní hrana se trochu odkloní, přitlačí se a táhne se směrem nahoru. Tím se omítka zhutní a zhruba vyrovná. Pak se strhne latí do roviny. Po zavadnutí na ni přiložíme hladítko a krouživými pohyby povrch zhruba vyhladíme. Potom na ni naneseme hladítkem vrstvu omítky jemné, po zavadnutí ji vyrovnáme a vyhladíme za mokra hladítkem z pěnové gumy. Omítka je hotová. Plastové (lidově novodurák) – má plastovou desku 180×400 mm, tloušťky 4 mm, s rukojetí uprostřed. Do 50. let existovalo jen dřevěné. Použití: K přímému natahování omítky na zeď, nebo k hrubému srovnání nahozené omítky před stržení latí, nebo k natažení jemné omítky. Dřevěné (dřevovohobl; rajbret) – nezbytné a dodnes nenahraditelné pro zpracování tuhého (ne tekutého) betonu do plochy. Existuje v mnoha různých velikostech, často si ho zedník vyrobí nebo nechá vyrobit dle svých požadavků. Prodávaný je z měkkého smrkového dřeva nebo z měkkého a lehkého topolového. Brzy se však u něho srazí hrany. Proto někteří zedníci dávají přednost tvrdému dřevu jasanovému, u něhož hrany jsou stálé. Právě na zpracování betonové plochy je vidět, proč se hladítku říkalo kdysi zednický hoblík. Zedník např. změřil výšku plochy. Je třeba jít o 5 mm níže. Přiloží dřevěné hladítko, přitlačí a začne dělat krouživé pohyby. Hrany hladítka strhují, anebo shoblovávají beton do stran. Až dojde na potřebnou výšku, shoblovaný beton hladítkem odhrne a plochu jemně zarovná. Opět platí, že čím jednodušší nástroj, tím větší praxi a zručnost pracovník potřebuje. Laik je udiven, co vše tento jednoduchý nástroj dokáže v rukou mistra. Např. betonová podlaha plus-mínus 2 mm pod latí 4 metry dlouhou. Drahá nivelační malta není vůbec potřeba. Dřevěné hladítko má stále velké uplatnění u památkářských zedníků.

Question: Co je hladítko?

Answer: zednický nástroj


Východní Timor

Context: Východní Timor (v jazyce tetum Timór Lorosa'e, portugalsky Timor-Leste) je malý stát na východě ostrova Timor v souostroví Malé Sundy. Má přes milion obyvatel. Jde o jeden z nejmladších států světa - samostatnost sice vyhlásil v roce 1975, ale naprostou většinou zemí byl uznán až v roce 2002 poté, kdy samostatnost potvrdilo referendum z roku 1999. Z hospodářského hlediska jde o rozvojovou zemědělskou zemi s pěstováním rýže, kokosových ořechů a dalších tropických plodin. Má však i významná ložiska nerostných surovin - především ropy a zemního plynu. Tyto produkty tvoří hlavní část exportu. Hlavním městem Východního Timoru je Dili. Úředními jazyky jsou tetum (malajsko-polynéský jazyk, který obsahuje mnoho prvků z indonéštiny a portugalštiny) a portugalština. Naprostá většina věřících se hlásí ke katolické církvi. Východní Timor je rozvojový zemědělský stát s významnými ložisky ropy (těžba se pohybuje kolem 20. místa na světě) a zemního plynu. Pěstuje se rýže, kukuřice, maniok, batáty, káva, čaj, tabák, kokosová palma a kaučukovník. Významná je těžba dřeva, zvláště vzácného santalu. Chovají se buvoli, skot, kozy, ovce, prasata a koně. Významný je rybolov i řemeslná výroba jako je tkání látek a košíkářství. Ve Východním Timoru existuje kolem 30 dialektů. Jejich počet na tak malém území je dán hornatým terénem, který znesnadňoval mísení jednotlivých kultur. Číst a psát umí přibližně polovina populace, negramotnost je vyšší u žen. Průměrná délka života je 60,7 roku. Problémem v některých oblastech zůstává nedostupnost nezávadné pitné vody. Ostrov Timor se nachází v ostrovní části Jihovýchodní Asie, přes 400 km severně od severního pobřeží Austrálie. Nachází mezi 8° a 10° jižní šířky a 124° a 128 ° východní délky. Je součástí jihovýchodní Asie a jedním z ostrovů v Malých Sundách. Na severu ostrova jsou Ombaiův průliv, Wetarské úžiny a větší Bandské moře. Timorské moře odděluje ostrov na jihu od Austrálie. Povrch státu ve východní části ostrova je převážně hornatý, střed země vyplňuje hornatina, přesahující 2000 m n. m. Nejvýše vystupuje masiv Ramelau (nejvyšší bod ostrova Tatamailau s nadmořskou výškou 2963 m n. m.) Řeky jako je Lacio jsou krátké, ve vlhkém ročním období vodné. Průměrné roční teploty vzduchu se pohybují v nížině mezi 26 °C a 27 °C. Průměrný roční úhrn srážek je 500 až 1500 mm, na návětrných svazích hor vyšší, ale nepřesahuje 2000 mm. Převažuje zde přirozeně vlhké, tropické podnebí. Mění se zde suché a deštivé období. Díky vypalování lesů zde dochází k odlesňování a erozi půdy.

Question: V jakém souostroví leží stát Východní Timor?

Answer: Malé Sundy


Hans Jürgen Kallmann

Context: Hans Jürgen Kallmann Hans Jürgen Kallmann Narození 20. května 1908 Úmrtí 6. března 1991 Povolání malíř Některá data mohou pocházet z datové položky.Chybí svobodný obrázek. Hans Jürgen Kallmann (20. května 1908, Wollstein (dnes Wolsztyn), Polsko – 6. března 1991[1], Pullach im Isartal, Německo) byl německý malíř. Byl jedním z mnoha německých umělců, jejichž dílo bylo v roce 1933 odsouzeno jako zvrhlé umění a v roce 1937 vystaveno na výstavě Entartete Kunst v Mnichově. V roce 1990 obdržel Bundesverdienstkreuz, Vyznamenání za zásluhy Spolkové republiky Německo. Reference ↑ http://rektorenportraits.uni-koeln.de/kuenstler_innen/hans_juergen_kallmann/ Pahýl Tento článek je příliš stručný nebo postrádá důležité informace.Pomozte Wikipedii tím, že jej vhodně rozšíříte. Nevkládejte však bez oprávnění cizí texty. mw-parser-output div/**/#portallinks a{font-weight:bold}Portály: Umění Autoritní data: GND: 118559583 | ISNI: 0000 0001 1041 2816 | LCCN: n2006054247 | ULAN: 500149121 | VIAF: 16653132 | WorldcatID: lccn-n2006054247

Question: Za co byla označnená díla Hans Jürgen Kallmanna v roce 1933?

Answer: zvrhlé umění


Japonština

Context: Japonština (japonsky: 日, nihongo) je jazyk, kterým mluví přibližně 130 milionů lidí. Většina z nich žije v Japonsku, část pak v komunitách japonských emigrantů po celém světě. Japonština je aglutinační jazyk s mnoha úrovněmi zdvořilosti promluvy. Systém japonského písma patří k nejsložitějším na světě – používá se kombinace čínských znaků (kandži) a dvě fonetické slabičné abecedy (hiragana a katakana), v některých případech i latinka (rómadži). Do slovní zásoby byla již od 5. století přejímána slova z čínštiny (ve velkém rozsahu), v malém rozsahu z korejštiny a ainštiny. Od prvních kontaktů s Evropany (v 16. století) do japonštiny pronikají i výrazy z evropských jazyků (tzv. gairaigo), nejprve z portugalštiny a nizozemštiny a od reforem Meidži z němčiny, francouzštiny a angličtiny. V současnosti drtivě převažuje angličtina. Japonština patří do rodiny japonsko-rjúkjúských jazyků. Do této rodiny patří i jazyky souostroví Rjúkjú, ty jsou ale velmi často považovány za dialekty (ač nesrozumitelné) japonštiny, a proto se o japonštině často mluví jako o jazykovém izolátu. Nikdy totiž nebyl prokazatelně doložen prajazyk, který by mohl japonštinu genealogicky vázat k jiným jazykům. Mezi nejčastější teorie o příbuznosti patří: Příbuznost s jazyky severní Asie Příbuznost s korejštinou (ta je často přiřazována k altajské větvi) Altajská nebo uralo-altajská větev Předpoklad, že japonština je kombinací austronéského substrata a altajského superstrata Rjúkjúština – dnes se považuje za jazyk. , byl ale původně totožný s japonštinou (dialekt) Příbuznost s jazyky jižní Asie Malajsko-polynéská hypotéza, austro-asiatická hypotéza, tibeto-burmská hypotéza Hypotézy, které japonštinu spojují s indoevropskými jazyky Ostatní hypotézy, které se věnovaly komparaci japonštiny s perštinou, řečtinou, baskičtinou a sumerštinou. Poslední dvě teorie jsou převážnou většinou lingvistů odmítané. Nejdéle diskutovanou a nejsystematičtější je hypotéza, která řadí japonštinu k altajským jazykům. Hypotéza, která japonštinu spojuje s korejštinou nebyla nikdy definitivně prokázána. Příbuznost (zejména gramatická) moderní japonštiny a korejštiny je ale tak blízká, že často umožňuje doslovný překlad. Předmoderní jazyková stadia ovšem vykazují velké rozdíly mezi starou japonštinou a korejštinou a napovídají ke genealogické nepříbuznosti. Také moderní teorie stavící na altajských hypotézách tvrdí, že japonština je kombinací austronéského substrata a altajského superstrata.

Question: Jaký jazyk je japonština?

Answer: aglutinační


LGBT práva v Kazachstánu

Context: LGBT práva v Kazachstánu Duhová mapa Kazachstánu Lesby, gayové, bisexuálové a transsexuálové (LGBT) v Kazachstánu čelí právním problémům a diskriminaci, se kterými se většinová populace nepotýká. Mužský i ženský stejnopohlavní styk je v Kazachstánu legální, ale stejnopohlavní páry žijící ve společné domácnosti nemají stejnou právní ochranu, jaké se těší různopohlavní páry.[1] V r. 2009 Kazachstán spolu-podpořil opoziční stanovisko k Deklaraci Spojených národů, co se týče sexuální orientace a genderové identity.[zdroj? ] Zákony týkající se stejnopohlavní sexuální aktivity Mužská i ženská sexuální aktivita je v Kazachstánu legální od r. 1998.[2] Věk způsobilosti k pohlavnímu styku je stanoven na 16 let.[3] Před touto novelizací kazašský trestní zákoník trestal dle § 104 anální sex. Tato legislativa vycházela ze sekce 121 Trestního zákoníku Sovětského svazu, který kriminalizoval anální pohlavní styk mezi muži.[4] Stručný přehled LGBT osoby v Kazachstánu čelí diskriminaci a předsudkům na základě jejich sexuální orientace nebo genderové identity v rámci běžného života. Negativní postoje vůči LGBT osobám jako je ostrakizace, posměch a násilí, mají často špatný vliv na psychické a duševní zdraví. Ze strachu, aby se vyhnuli nebezpečí ze strany společnosti neschvalující jejich odlišný životní styl, mnoho LGBT lidí drží svojí sexuální orientaci nebo genderovou identitu v tajnosti před vesměs všemi lidmi v jejich životě. Většina považuje za nezbytné tajit jejich sexuální orientaci nebo genderovou identitu zejména na pracovišti, aby neztratili místo, nebo případně neztratili dobré vztahy se zaměstnavateli a kolegy. Snahy o veřejnou publikaci homofobního a transfobního násilí se často setkávají s odporem a nepřátelství ze strany úřadů.[5] Mezinárodní studie Chicagské univerzity z roku 2011 došla k závěru, že akceptace LGBT osob je buď pomalejší nebo mnohem odlišnější v Rusku a dalších postsovětských republik v porovnání se světem.[6]

Question: Jakému právnímu statusu podléhá stejnopohlavní sexuální styk v Kazachstánu?

Answer: Mužský i ženský stejnopohlavní styk je v Kazachstánu legální


Lidský mozek

Context: Lidský mozek (encephalon) je řídící a integrační orgán nervové soustavy člověka. Řídí a kontroluje veškeré tělesné funkce, jako je činnost srdce, trávení, pohyb, řeč, ale i samotné myšlení, paměť či vnímání emocí. Lidský mozek má objem asi 1450 cm3 a váží přibližně 1300–1400 g, tedy 2 % lidské váhy. Spotřebuje asi pětinu veškeré energie, které tělo potřebuje. Obsahuje asi 50–100 miliard (tedy asi 1011) neuronů, z nichž asi 10 % (1010) jsou pyramidální buňky v mozkové kůře. Mezi nervovými buňkami existuje až biliarda (tedy 1015) synaptických spojení. == Makroskopická anatomie == Mozek lze zjednodušeně rozdělit na mozkový kmen, mezimozek (diencephalon) a koncový mozek (telencephalon). Anatomicky se však dělí na tyto části: prodloužená mícha (medulla oblongata), Varolův most (Pons Varoli, běžně Pons), Střední mozek (mesencephalon), Mozeček (Cerebellum), Mezimozek (diencephalon) a koncový mozek (telencephalon). Makroskopicky se na mozku popisují mnohé útvary, které se často překrývají s funkčními strukturami téhož jména nebo v sobě takové struktury ukrývají, struktura funkční pak obvykle nese jméno podle struktury, pod kterou se nachází (např. nuclei mamilarii se vyskytují v hrbolcích na. spodině mozku s názvem corpora mamillaria); případně jsou struktury pojmenovány na základě svého vzhledu (tvaru či barvy, kupř. corpora geniculata – "kolínkovitá tělíska", locus caeruleus – "modrošedé místo"). === Prodloužená mícha === Prodloužená mícha neboli Medulla oblongata, v praxi často pouze oblongata, je přechodem mezi míchou a mozkovým kmenem. Za hranici mezi míchou a oblongatou se považuje decussatio pyramidorum, viditelné zkřížení vláken pyramidové dráhy. Oblongata je místem, kde se dráhy zadních provazců míchy (tzv. lemniskální systém) přepojuje v nucleus cuneatus a nucleus gracilis (obě tato jádra vyzdvihují stejnojmenné hrbolky).

Question: Kolik neuronů obsahuje lidský mozek?

Answer: 50–100 miliard


Hyundai

Context: Hyundai (korejsky 현 Hjonde, výslovnost [ˈ] IPA) je jihokorejský podnik. Jeho výrobní naplní je strojírenská výroba, stavba lodí, chemická výroba, elektronika a výroba automobilů. Firmu založil v roce 1947 Čong Ču-jong (anglicky Chung Ju Yung) jako opravárenský podnik pro nákladní a osobní vozy. V roce 1967 vznikla divize vyrábějící automobily Hyundai Motor Company. Jeho další divize Hyundai Heavy Industries je největším výrobcem lodí na světě. V roce 1998 zakoupila společnost Hyundai jihokorejského výrobce automobilů Kia Motors a Hyundai Motor Company byla přetvořena na Hyundai Kia Automotive Group. Hyundai Motor Company nadále existuje a zastřešuje výhradně tuto automobilovou značku. Kvalita vozů se neustále zvyšuje. Hyundai zaznamenal spolu s Kii za deset let obrovský pokrok, tak velký jako žádná jiná automobilka za deset let.[zdroj? ] V roce 2009 se stala společnost Hyundai Motor Company je s 4 645 776 vyrobenými vozy 5. největším automobilovým výrobcem na světě. V listopadu roku 2008 byla otevřena továrna Hyundai Motor Manufacturing Czech v Nošovicích. i10 i20 i30 Elantra i40 ix20 ix35 Santa Fe ix55 H-1 Genesis Veloster Hyundai Grandeur(Azera) Hyundai Equus Atos Getz Pony Accent Lantra Elantra Sonata Grandeur Equus Matrix Trajet Tucson Galloper Terracan Coupé S-Coupé Slovo hjonde znamená korejsky "moderní". Automobilka Hyundai v letech 1996-1999 poskytovala díly z vozu Accent na výrobu vozidel Tatra Beta.

Question: Kdy byla otevřena továrna Hyundai Motor Manufacturing Czech v Nošovicích?

Answer: V listopadu roku 2008


Paříž

Context: Správu města Paříže a departementu Paříže přestavuje Pařížská radnice (fr. Mairie de Paris). Jejím výkonným orgánem je volená Pařížská rada (Conseil de Paris) a v jejím čele stojí pařížský starosta. Jejím sídlem je historická budova radnice Hôtel de ville de Paris. 10. července 1964 vznikl departement Paříž (po zrušení bývalého departementu Seine). Tento zákon dělí Paříž na obec a na departement. Paříž má od té doby Pařížskou radu, která v sobě zahrnuje pravomoci jak zastupitelstva obce (samospráva) tak i generální rady pro departement (státní správa). Paříž je jediné město ve Francii, které v sobě takto spojuje obec i departement. Radu tvořili volení zástupci každého obvodu a v jejím čele stál prezident, což byla čestná funkce. Francouzská metropole však (na rozdíl od jejích obvodů) stále funkci starosty neměla. V čele města Paříže stál i nadále prefekt, tedy osoba jmenovaná státem, takže rada měla jen omezené pravomoci. Teprve zákon ze 31. prosince 1975 obnovil funkci starosty Paříže, který je představitelem města a rovněž předsedá Pařížské radě. Tím je starosta jak představitelem obce, tak zároveň departementu (obdobně jako je hlavní město Praha obcí a zároveň VÚSC a pražský primátor představitelem obce i kraje). Tím jsou pravomoci pařížského starosty mnohem rozsáhlejší, než starostů ostatních francouzských měst. Zákon vstoupil v platnost v roce 1977. První obecní volby se konaly 25. března téhož roku a starostou se stal Jacques Chirac. Dne 31. prosince 1982 vyšel tzv. zákon PLM (Paříž-Lyon-Marseille), který těmto třem velkým městům přiznal zvláštní práva v oblasti samosprávy. Na jeho základě je definována současná funkce Pařížské rady. Starosta Paříže, který předsedá radě, tedy zároveň nese povinnosti prezidenta generální rady pro departement Paříž. Pařížská rada má 163 členy. Paříž zůstala rozdělena do dvaceti obvodů, z nichž každý má radnici s voleným starostou a obvodní radou (conseil d'arrondissement). Obvodní rady spravují místní občanskou vybavenost (kulturní, společenské a sportovní podniky), tvoří druh vnitřní komunální decentralizace a jsou tak prostředníky mezi obyvatelstvem a ústředním orgánem - pařížskou radnicí. Jejich kompetence jsou poradní a jsou omezeny na správu zařízení, jinak jsou pod vlivem Pařížské rady. Radnice obvodů nemají vlastní prostředky ani rozpočet a jejich starostové mají jen omezené pravomoci. Zákon z 29. prosince 1986 upravil správu a financování města Paříže. Převedl rovněž na starostu Paříže některé pravomoci, které zákon PLM dal původně policejnímu prefektovi: bezpečnost, dohled nad tržnicemi, ochrana veřejného městského majetku. Pařížská rada rovněž dohlíží na působení společností Sociétés d'économie mixte de Paris.

Question: Ve kterém roce byl Jacques Chirac zvolen starostou Paříže?

Answer: 1977


Hodiny

Context: Hodiny (množné číslo slova hodina, z praslovanského godъ výročí, svátek, doba) jsou přístroje na měření času, obvykle v rámci jednoho dne. Doplňkově může ukazovat i kalendářní údaje. Pokud jsou malé a přenosné, nazývají se hodinky, pro velmi přesné hodiny se užívá název chronometr. Čas se indikuje pomocí ruček na ciferníku, případně u elektronických hodin číslicovým displejem. Pro odměřování doby (kratšího časového úseku) slouží stopky. Ciferník moderních ručkových hodin je dělen na 12 hodin, časový údaj ukazuje obvykle kratší hodinová a s ní souosá minutová ručka; někdy mají ještě zvláštní sekundovou ručku, buď na okraji ciferníku nebo rovněž ve středu (centrální). Mechanické i elektronické hodiny ukazují konstantní jednotky času: hodina má 60 minut a minuta 60 sekund. Podrobnější informace naleznete v článku Měření času. Čas lze měřit dvojím podstatně odlišným způsobem: 1. Měření přímým sledováním a indikací rovnoměrného pohybu: místní čas indikují sluneční hodiny a jejich předchůdce gnómon, jež ukazují okamžitou polohu Slunce vrženým stínem tyče Jiné konstrukce slouží k odměřování časových intervalů: Přesýpací hodiny a starší vodní hodiny (klepsydra),. kde se sleduje pokles hladiny kapaliny nebo písku v průhledné nádrži; svíčkové hodiny, kde se čas odečítá podle pravidelného odhořívání svíčky apod. I když údaj slunečních hodin se z definice nemůže od místního slunečního času nijak odchýlit, lze jej odečítat v nejlepším případě s přesností několika minut.

Question: Jak se nazývají malé a přenosné hodiny?

Answer: hodinky


Nuda

Context: Nuda tedy nutně neznamená, že člověk vůbec nemá co dělat, ale spíše to, že se nedokáže pro žádnou aktivitu nadchnout, i když by si přál se v něčem angažovat. Pro nudu jsou charakteristické pocity omrzelosti, zbytečnosti, nespokojenosti, nezajímavosti, snížená pozornost, pocit únavy a depresivní nálady. je-li člověku zabráněno věnovat se něčemu, čemu by chtěl je-li nucen se věnovat tomu, do čeho nemá chuť někdy však pocit nudy vzniká i bez zjevného důvodu a jedinec není sám od sebe schopen se angažovat v žádné činnosti. Sklon nudit se lze zjišťovat pomocí dotazníkové škály Boredom Proneness Scale a ukazuje se, že souvisí s poruchami pozornosti a sklonem k depresi či depresivními náladami, přičemž korelace s poruchami pozornosti je zhruba stejně silná jako korelace s depresí. I když samotná nuda je často vnímána jako nepříliš závažná obtíž, sklon nudit se může být projevem či příčinou celé řady psychologických, fyzických, pedagogických a sociálních problémů. emoce apatie zahálka Nuda ve škole Obrázky, zvuky či videa k tématu Nuda ve Wikimedia Commons Téma Nuda ve Wikicitátech

Question: Co lze zjištovat pomocí dotazníkové škály Boredom Proneness Scale?

Answer: Sklon nudit se


Žně

Context: Žně Tento článek potřebuje úpravy. Můžete Wikipedii pomoci tím, že ho vylepšíte. Jak by měly články vypadat, popisují stránky Vzhled a styl, Encyklopedický styl a Odkazy. Konkrétní problémy: zaměňují se výrazy "žně" a "sklizeň F. Sychkov. Strada (žně). 1910 Žně jsou typ sklizně, kdy se sklízí především obiloviny (pšenice, ječmen, kukuřice, žito, oves atd.). V Česku a celém mírném pásu žně probíhají v létě, v období relativního sucha. Nejčastěji se sklízí od června do září. Obiloviny, ale i další plodiny jako luskoviny (hrách, fazole, soja), olejniny (řepka) či brambory, se sklízí sklízecími stroji (kombajny) nebo ručně. Zrno musí být dostatečně zralé (tvrdé) a suché, aby jej mohl kombajn vymlátit a aby při skladování nezplesnivělo. Sklízí se zrno s vlhkostí kolem 15 %. Po žních se v minulosti konaly dožínky jako oslava jejich úspěšného ukončení. Scházívali se zde všichni, kdo se žní zúčastnili. V současnosti jsou dožínky často jen společenskou akcí, někdy bez přímé vazby na účastníky žní.[1] Odkazy Reference ↑ Dožínky na Letné (akce v Praze) Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu žně na Wikimedia Commons Slovníkové heslo žeň ve Wikislovníku Pahýl Tento článek je příliš stručný nebo postrádá důležité informace.Pomozte Wikipedii tím, že jej vhodně rozšíříte. Nevkládejte však bez oprávnění cizí texty. Autoritní data: GND: 4253599-2 | LCCN: sh85056214 | WorldcatID: lccn-sh85056214

Question: Proč při žních musí být zrno dostatečně zralé a suché?

Answer: aby jej mohl kombajn vymlátit a aby při skladování nezplesnivělo


Eduard IV

Context: Eduard IV. (28. dubna 1442 Rouen- 9. dubna 1483) byl králem Anglie v období 4. března 1461 až 2. října 1470 a znovu od 11. dubna 1471 až do své smrti. Eduard, pocházející z rodu Yorků, se narodil v Rouen ve Francii a byl druhým synem Richarda, vévody z Yorku, který si činil nárok v nástupnictví na anglický trůn, a Cecílie Nevillové. Byl nejstarším ze synů, kteří dosáhli dospělosti. Uplatňování nároku vévody z Yorku na anglický trůn roku 1460 byla hlavní příčina vypuknutí konfliktu známého jako války růží. Když byl jeho otec v bitvě u Wakefieldu zabit, přešel nárok na trůn na Eduarda. S podporou Richarda Nevilleho, hraběte z Warwicku, porazil Eduard Lancastery v několika bitvách. V době kdy byl Jindřich s manželkou na vojenském tažení na severu země, Warwick ovládl hlavní město a roku 1461 prohlásil v Londýně Eduarda anglickým králem. Eduard podpořil svůj nárok na trůn rozhodným vítězstvím v bitvě u Towtonu. I když bylo Eduardovi pouze devatenáct let, byl schopným vojenským velitelem. Warwick se domníval, že Eduardovým prostřednictvím bude dál ovládat zemi a že ho přiměje ke sňatku vytvářejícím spojenectví s důležitou mocností na kontinentu. Eduard se ale bez jeho vědomí oženil s Alžbětou z Woodvile, která byla obklopena sice nepříliš bohatými, ale zato ambiciózními lancasterskými příbuznými. Warwick nelibě nesl vliv, který měla tato skupina lidí na Eduarda a tak se s podporou Jiřího, vévody z Clarence postavil na vojenský odpor proti Eduardovi. Hlavní část Eduardova vojska (bez něho samotného), byla poražena roku 1469 v bitvě u Edgecote Moor a Eduard byl o něco později zajat u Olney. Warwick pak vládl jeho jménem. Mnoho šlechticů, kteří byli příznivci krále, ale hrozilo vzpourou a tak ho musel Warwick propustit. Eduard se pokusil s Warwickem a Clarencem usmířit. Roku 1470 se Warwick a Clarence vzbouřili znovu, ale byli poraženi a byli nuceni utéci do Francie. Tam vytvořili spojenectví a Markétou z Anjou, manželkou Jindřicha VI. a souhlasili s úmyslem Jindřichova návratu na trůn. Podporovaní Francií vylodili se roku 1470 v Anglii. Eduard byl nucen poté, co zjistil, že se na stranu Lancasterů přidal i Jan Neville, odjet ze země. Jindřich se roku 1470 vrátil na anglický trůn a Eduard se uchýlil do Burgundska v doprovodu svého bratra Richarda, vévody z Gloucesteru.

Question: Byl Eduard IV. králem Anglie ve 12. století?

Answer: Eduard IV. (28. dubna 1442 Rouen- 9. dubna 1483) byl králem Anglie v období 4. března 1461 až 2. října 1470 a znovu od 11. dubna 1471 až do své smrti.


Nanosaurus

Context: Nanosaurus NanosaurusStratigrafický výskyt: Svrchní jura, před 155 až 148 miliony let Rekonstrukce kostry nanosaura Vědecká klasifikace Říše živočichové (Animalia) Kmen strunatci (Chordata) Třída plazi (Sauropsida) Nadřád dinosauři (Dinosauria) Řád ptakopánví (Ornithischia) Podřád Cerapoda Infrařád Ornithopoda? Čeleď Nanosauridae Rod Nanosaurus Typový druh Nanosaurus agilisMarsh, 1877 Některá data mohou pocházet z datové položky. Nanosaurus („malinký ještěr“) byl rod malého ptakopánvého dinosaura z kladu Neornithischia, který žil v období svrchní jury na území dnešních států Wyoming, Colorado a pravděpodobně i Utah v USA (souvrství Morrison).[1] Jedná se však o pochybný taxon, který nemusí být vědecky platný (a může ve skutečnosti spadat do rodu Othnielosaurus).[2] Popis Porovnání velikosti nanosaura a člověka. Nanosaurus byl malým býložravým dinosaurem, běhajícím po dvou zadních končetinách. Při délce kolem 2 metrů (i s dlouhým ocasem) dosahoval hmotnosti maximálně kolem 10 kg.[3] Fosilie tohoto dinosaura jsou nicméně spíše fragmentární, poukazují však na schopnost rychlého pohybu a celkovou mrštnost.[4] To byly pro menší dinosaury v ekosystémech morrisonského souvrství nezbytné vlastnosti, protože se zde nacházelo velké množství dravých teropodů všech velikostních kategorií. Jedinou nadějí na záchranu tak byl pro tyto malé ptakopánvé dinosaury rychlý útěk. Blízce příbuznými taxony k nanosaurovi mohl být severoamerický rod Drinker a portugalský rod Phyllodon, který je ale známý pouze podle izolovaných fosilních zubů a několika fragmentů dolní čelisti.[5] Příbuzným taxonem mohl být také pochybný rod Laosaurus. Odkazy Reference ↑ Galton, Peter M.; Jensen, James A. (1973). „Skeleton of a hypsilophodontid dinosaur (Nanosaurus (? ) rex) from the Upper Jurassic of Utah“. Brigham Young University Geology Series. 20: 137–157.↑ Penélope Cruzado-Caballero, Ignacio Díaz-Martínez, Bruce Rothschild, Malcolm Bedell & Xabier Pereda-Suberbiola (2020). A limping dinosaur in the Late Jurassic: Pathologies in the pes of the neornithischian Othnielosaurus consors from the Morrison Formation (Upper Jurassic, USA). Historical Biology. doi: https://doi.org/10.1080/08912963.2020.1734589↑ Foster, John R. (2003). „Paleoecological Analysis of the Vertebrate Fauna of the Morrison Formation (Upper Jurassic), Rocky Mountain Region, U.S.A.“. New Mexico Museum of Natural History and Science Bulletin. 23: 29.↑ Norman, David B.; Sues, Hans-Dieter; Witmer, Larry M.; Coria, Rodolfo A. (2004). „Basal Ornithopoda“. In Weishampel, David B.; Dodson, Peter; Osmólska, Halszka (eds.). The Dinosauria (2nd ed.). Berkeley: University of California Press. pp. 393–412. ISBN 0-520-24209-2.↑ Thulborn, R. A. (1973). „Teeth of ornithischian dinosaurs from the Upper Jurassic of Portugal, with description of a hypsilophodontid (Phyllodon henkeli gen. et sp. nov.) from the Guimarota lignite“.

Question: Jaké hmotnosti zhruba dosahoval Nanosaurus?

Answer: kolem 10 kg


Hagen

Context: Hagen Další významy jsou uvedeny na stránce Hagen (rozcestník). Hagen znak vlajka Poloha Souřadnice 51°22′ s. š., 7°29′ v. d. Nadmořská výška 106 m n. m. Časové pásmo SEČ/SELČ Stát Německo Německo spolková země Severní Porýní-Vestfálsko vládní obvod Arnsberg Rozloha a obyvatelstvo Rozloha 160,35 km² Počet obyvatel 188 814 (2019)[1] Hustota zalidnění 1 177,5 obyv./km² Správa Starosta Erik O. Schulz Oficiální web www.hagen.de Adresa obecního úřadu Rathausstraße 1158095 Hagen Telefonní předvolba 02331, 02334, 02337, 02304 PSČ 58089-58135 Označení vozidel HA multimediální obsah na Commons Některá data mohou pocházet z datové položky. Hagen je město v německé spolkové zemi Severní Porýní-Vestfálsko. Žije zde přibližně 189 tisíc[1] obyvatel. Leží na jihovýchodním okraji Porúří v místě, kde se do Rúru vlévají Lenne, Volme a Ennepe, přibližně patnáct kilometrů jižně od Dortmundu. Partnerská města Liévin (Francie), od roku 1960 Kouvola (Finsko), 1963–2009 Montluçon (Francie), od roku 1965 Bezirk Steglitz-Zehlendorf (Berlín), od roku 1967 Bruck an der Mur (Rakousko), od roku 1975 Smolensk (Russland), od roku 1985 Modi’in (Izrael), od roku 1997 Odkazy Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku Hagen na anglické Wikipedii. 1 2 Dostupné online. [cit. 2020-03-03] Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Hagen na Wikimedia Commons Pahýl Tento článek je příliš stručný nebo postrádá důležité informace.Pomozte Wikipedii tím, že jej vhodně rozšíříte. Nevkládejte však bez oprávnění cizí texty. mw-parser-output .navbox-title .mw-collapsible-toggle{font-weight:normal} Městské a Zemské okresy Severního Porýní-Vestfálska Městské okresy Bielefeld • Bochum • Bonn • Bottrop • Dortmund • Duisburg • Düsseldorf • Essen • Gelsenkirchen • Hagen • Hamm • Herne • Kolín nad Rýnem • Krefeld • Leverkusen • Mönchengladbach • Mülheim an der Ruhr • Münster • Oberhausen • Remscheid • Solingen • Wuppertal Zemské okresy Městský region Cáchy (Städteregion Aachen) • Borken • Coesfeld • Düren • Ennepe-Ruhr-Kreis • Euskirchen • Gütersloh • Heinsberg • Herford • Hochsauerlandkreis • Höxter • Kleve • Lippe • Märkischer Kreis • Mettmann • Minden-Lübbecke • Oberbergischer Kreis • Olpe • Paderborn • Recklinghausen • Rhein-Erft-Kreis • Rheinisch-Bergischer Kreis • Rhein-Kreis Neuss • Rhein-Sieg-Kreis • Siegen-Wittgenstein • Soest • Steinfurt • Unna • Viersen • Warendorf • Wesel Města v Německu podle počtu obyvatel 1 000 000+ Berlín • Hamburk • Mnichov • Kolín nad Rýnem 500 000+ Brémy • Dortmund • Drážďany • Düsseldorf • Essen • Frankfurt nad Mohanem • Hannover • Lipsko • Stuttgart 200 000+ Augsburg • Bielefeld • Bochum • Bonn • Braunschweig • Cáchy • Duisburg • Erfurt • Freiburg im Breisgau • Gelsenkirchen • Halle (Saale) • Karlsruhe • Kiel • Krefeld • Lübeck • Magdeburg • Mannheim • Münster • Mohuč • Mönchengladbach • Norimberk • Oberhausen • Saská Kamenice • Rostock • Wiesbaden • Wuppertal 100 000+

Question: Kolik obyvatel má město Hagen?

Answer: 189 tisíc


Karel Jaromír Erben

Context: Karel Jaromír Erben (7. listopadu 1811 Miletín – 21. listopadu 1870 Praha) byl český historik, právník, archivář, spisovatel, básník, překladatel a sběratel českých lidových písní a pohádek; představitel literárního romantismu. Patřil mezi významné osobnosti českého národního obrození. Po svých studiích na gymnáziu v Hradci Králové a v Praze byl zaměstnancem Královské české společnosti nauk a sekretářem Českého muzea. Od roku 1851 působil jako archivář města Prahy a od roku 1864 se stal ředitelem pomocných úřadů pražských. Ve svých studijních letech se Erben stýkal s Karlem Hynkem Máchou. Později se také seznámil s Františkem Palackým, spolupracoval s ním (mj. na přípravě českého diplomatáře) a jeho politickými názory byl trvale ovlivněn. Spory s Martinem Hattalou Erbena vyčerpávaly a přispívaly ke zhoršení jeho zdravotního stavu. Erben je znám především jako sběratel lidové poezie. Ve smyslu názorů bratří Grimmů, s kterými se znal, hledal v ústní lidové slovesnosti odraz starých mýtů (slovanských, na rozdíl od Grimmů, kteří hledali germánské), jež lidové podání a tradice během věků přetvořily a často zakryly. Výsledkem Erbenovy sběratelské činnosti byly tři svazky Písní národních v Čechách (1842–1845), jejich přepracované a rozšířené vydání vyšlo roku 1864 s titulem Prostonárodní české písně a říkadla. Nejvíce však Erben proslul sbírkou Kytice z pověstí národních (1853), (zkráceně jen Kytice), která vyšla podruhé roku 1861, a to v rozšířené verzi (s oddílem příležitostných písní) s názvem Kytice z básní K. J. Erbena. Jádrem této sbírky je dvanáct (později vyšla i 13. balada – Lilie) básní oddílu Pověsti národní, jimž předchází úvodní báseň Kytice. == Život == === Dětství a studia === Karel Jaromír Erben se narodil v Miletíně 7. listopadu 1811. Původní příjmení jeho předků bylo však psáno Erban.

Question: Sbíral Erben ústní lidovou slovesnost?

Answer: Erben je znám především jako sběratel lidové poezie.


Richard Covey

Context: Je ženatý (manželka Covey, Kathleen rozená Allbaughová) a má dvě děti. V době, kdy byl přijat mezi astronauty (1978), byl již v hodnosti majora vojenského letectva. Používal přezdívku Dick.. === Lety do vesmíru === Poprvé vzlétl ve svých 39 letech. Bylo to z Kennedyho vesmírného střediska na mysu Canaveral na palubě raketoplánu Discovery. Posádka: velitel plk. Joseph Engle, pilot pplk. Richard Covey a trojice letových specialistů: James van Hoften, John Lounge a William Fisher. Během letu STS-51-I vypustili tři družice a to ASC-1, Aussat 1 a vojenskou Leasat 4, známou též pod jménem Syncom. Poté zachytili na oběžné dráze družici Leasat 3 a podařilo se jim ji opravit a vrátit na orbitu. Přistáli na základně Edwards. O tři roky později letěl podruhé, opět raketoplán Discovery z kosmodromu na Floridě. Posádka: Frederick Hauck, pilot plk. USAF Richard Covey a tři letoví specialisté: pplk. David Hilmers, John Lounge a George Nelson. Během čtyřdenního letu STS-26 vypustili družici typu TDRS. I tentokrát přistáli na základně Edwards. V roce 1990 letěl potřetí, tentokrát v raketoplánu Atlantis a byl jeho velitelem. V posádce vojenské mise STS-38 s ním byli důstojníci Frank Culbertson, Charles Gemar, Carl Meade a Robert Springer. Vynesli a vypustili desetitunovou tajnou družici typu AFP-658. Kvůli nevlídnému počasí u základny Edwards byl čtyřdenní let ukončen na mysu Canaveral. Počtvrté letěl v prosinci 1993 v nejnovějším raketoplánu Endeavour v misi STS-61, jejímž hlavním (a splněným úkolem) bylo opravit na oběžné dráze Hubbleův kosmický dalekohled HST (Hubble Space Telescope). Posádka: plk. Richard Covey, kpt. Kenneth Bowersox, dr. Franklin Musgrave, dr. Kathryn Thorntonová, západoevropský astronaut švýcarského původu Claude Nicollier, dr. Jeffrey Hoffman a Thomas Akers. Startovali na Floridě, let trval 10 dní, přistáli na základně Edwards. Během čtyř svých letů strávil ve vesmíru 26 dní. Je zapsán jako 179. člověk ve vesmíru. STS-51-I Discovery (27. srpna 1985 – 3. září 1985) STS-26 Discovery (29. září 1988 – 3. října 1988) STS-38 Atlantis (15. listopadu 1990 – 20. listopadu 1990) STS-61 Endeavour (2. prosince 1993 – 13. prosince 1993) === Po ukončení letů === V roce 1994 z týmu astronautů NASA odešel, ovšem v Houstonu na různých velitelských postech zůstal i nadále (vyjma období 1998–2006 u firmy Boeing) a to doposud.

Question: Kolikatunovou družici vypustili?

Answer: desetitunovou


Marie Terezie

Context: Z důvodu vzájemné vojenské podpory spolu tyto dvě evropské vládkyně sepsaly dne 2. června 1746 dohodu, ve které si Marie Terezie v případě napadení Pruskem dělá opětovný nárok na Slezsko, kterého se původně vzdala kvůli míru ze dne 25. prosince 1745. Anglie, znechucena nekonečnými válkami a bitvami s Francií, tlačila na Marii Terezii, aby souhlasila s mírem, který by Anglie pomohla dojednat. Na odpověď měla dostatek času, ovšem, jak bylo tehdy rakouskou tradicí, Marie Terezie začínala vše zdržovat. To však Anglii došla trpělivost a Anglie s Francií se domluvily předběžně o míru a Marii Terezii postavily dne 30. dubna 1748 před hotovou věc. Marie Terezie byla donucena k souhlasu s tímto předběžným a později i s konečným mírem z 18. října 1748. Touto smlouvou Rakousko ztratilo jen několik menších území (Parmu, Piacenzu a Guastallu) a jedno větší, Slezsko. Naopak si obhájila Rakouské Nizozemí a Milán. Navíc všech osm zemí, které se podepsaly pod touto smlouvou (Anglie, Holandsko, Sardinie – Piemont, Francie, Španělsko a Janov), definitivně potvrdilo platnost pragmatické sankce. Tím skončila válka o rakouské dědictví, ve které, až na ztrátu Slezska, mladá Marie Terezie obstála.

Question: Kdo byl jedinou vládnoucí ženou na českém trůně?

Answer: Marie Terezie


Alfa Centauri

Context: Obrázek NASA Alfa Centauri body.skin-vector .mw-parser-output span.souradnice-vesmir,body.skin-monobook .mw-parser-output span.souradnice-vesmir{background:url("//upload.wikimedia.. org/wikipedia/commons/7/70/Skymap.png")right no-repeat;padding-right:28px}body.. skin-vector .mw-parser-output span.souradnice-blok sup,body.skin-vector .mw-parser-output span.souradnice-inline sup,body.skin-monobook .mw-parser-output span.souradnice-blok sup,body.. skin-monobook .mw-parser-output span.souradnice-inline sup{vertical-align:top}body.skin-vector .mw-parser-output span.souradnice-blok,body.skin-monobook .mw-parser-output span.. souradnice-blok{font-family:monospace;font-size:85%}body.skin-vector .mw-parser-output span.souradnice-inline,body.skin-monobook .mw-parser-output span.souradnice-inline{background:none;padding-right:0} mw-parser-output .navbox-title .mw-collapsible-toggle{font-weight:normal} Hvězdy souhvězdí Kentaura π • ο1 • ο2 • A • C1 • C2 • λ • C3 • j • B • E • δ • ρ • D • F • x1 • x2 • G • σ • u • τ • l. • γ • w • p • e • n • H • ξ1 • f • ξ2 • r • ι • J • m • K • d • ε • Q • 1 (i) • M • z •. ν • 2 (g) • μ • N • 3 (k) • 4 (h) • y • ζ • φ • υ1 • υ2 • β (Hadar/Agena) • χ • θ (Menkent) • v • ψ • a • η • α (Rigil Kentaurus) • b • c1 • c2 • κ Seznam hvězd v souhvězdí Kentaura mw-parser-output div/**/#portallinks a{font-weight:bold}Portály: Astronomie Autoritní data: GND: 7544148-2

Question: V jakém souhvězdí se nachází Alfa Centauri?

Answer: souhvězdí Kentaura


Facebook

Context: Facebook (výslovnost v angličtině [feɪ] IPA, fejsbuk) je rozsáhlý společenský webový systém sloužící hlavně k tvorbě sociálních sítí, komunikaci mezi uživateli, sdílení multimediálních dat, udržování vztahů a zábavě. Se svými 2 miliardami aktivních uživatelů (červen 2017) je jednou z největších společenských sítí na světě. Je plně přeložen do sedmdesáti tří jazyků. Jméno serveru vzniklo z papírových letáků zvaných Facebooks, které se rozdávají prvákům na amerických univerzitách. Tyto letáky slouží k bližšímu seznámení studentů mezi sebou. V roce 2010 vznikl americký film The Social Network, který pojednává o počátcích Facebooku. == Historie == K založení Facebooku vedla dohoda mezi mladým studentem počítačového programování Markem Zuckerbergem, bývalým studentem Harvardovy univerzity a Eduardem Saverinem. Původně byl tento systém omezen jenom pro studenty Harvardovy univerzity, pod doménou thefacebook.com. Během dvou měsíců byl rozšířen na některé další, které patří do tzv. Ivy League, a již do konce roku byly připojeny další univerzity. Nakonec byl přístup otevřen pro všechny uživatele s univerzitní e-mailovou adresou (.edu, ac.uk, ...) nebo pro některé zahraniční schválené univerzity, v Česku k prvním otevřeným vysokým školám patřila Masarykova univerzita. Od 27. února 2006 se začaly do systému připojovat některé nadnárodní obchodní společnosti. Od 26. září 2006 se může dle licence používání připojit kdokoli starší 13 let.[2] Uživatelé se v systému mohou připojovat k různým skupinám uživatelů, kteří působí například v rámci jedné školy, firmy nebo geografické lokace. Po založení Facebooku se Mark Zuckerberg dostal do sporu s dvojčaty Cameronem a Tylerem Winklevossovými, kteří Marka Zuckerberga obvinili, že jim nápad na síť ukradl. Spor vyvrcholil v roce 2011, kdy jim Mark Zuckerberg vyplatil 65 milionů dolarů. Začátkem prosince 2007 se stal Facebook se svými 57 milióny aktivními členy stránkou s největším počtem uživatelů mezi studentskými weby. Od září 2006 do září 2007 se Facebook dostal z 60. na 7. pozici mezi nejnavštěvovanějšími stránkami světa. Hodnota společnosti byla v roce 2006 odhadována na 100 miliónů USD. Podle serveru TechCrunch, mělo v roce 2005 na Facebooku profil 85 % studentů amerických univerzit, z nichž se 60 % přihlašovalo denně, 85 % alespoň týdně a 93 % alespoň jednou měsíčně.Okolo roku 2008 se Facebook dostal nad hranici 100 milionů uživatelů. Po celou svou dosavadní dobu a ještě dalších asi pět let po té měl Facebook problém s pěnězi.

Question: Jak se jmenuje film, který mapuje počátky Facebooku?

Answer: The Social Network


Thomas Osborne, 1

Context: Pocházel z drobné statkářské šlechty, původně obchodnické rodiny z Yorku, byl synem poslance Sira Edwarda Osborna (1596–1647). Studoval v Yorku, v roce 1647 po otci zdědil titul baroneta, v letech 1649–1650 absolvoval kavalírskou cestu po Francii a Itálii. Do veřejného života vstoupil po restauraci monarchie pod patronátem 2. vévody z Buckinghamu (jejich statky v hrabství York sousedily). Od roku 1660 zastával funkce ve správě hrabství York, v letech 1665–1673 byl členem Dolní sněmovny. V letech 1668–1673 byl prezidentem úřadu námořního pokladu (Navy Treasurer) a v letech 1672–1674 členem výboru Tajné rady pro obchod a kolonie, působil také na admiralitě (1673–1679). Po náhlém úmrtí Thomase Clifforda v říjnu 1673 byl jmenován prvním lordem pokladu (Lord High Treasurer) (1673–1679) a s postupným rozkladem mocenského uskupení cabal byl zhruba od roku 1675 de facto prvním ministrem. Zároveň se stal lordem–místodržitelem v hrabství York (1674–1679) a členem výboru Tajné rady pro obchod a kolonie (1675–1679). V roce 1673 byl jako baron Osborne povolán do Sněmovny lordů, o rok později získal titul vikomta Latimera.

Question: Jaká situace způsobila, že byl Thomas Osborne jmenován prvním lordem pokladu

Answer: úmrtí Thomase Clifforda


Transkripce (DNA)

Context: V centru transkripce stojí enzym RNA polymeráza, schopný podle vzoru v podobě DNA vyrábět kopii v podobě RNA. Nejdříve se rozplete dvoušroubovice DNA, která se skládá z jednotlivých genů. RNA polymeráza se naváže na začátek genu a začne na nukleotidy DNA připojovat komplementární nukleotidy RNA (kupříkladu řetězec DNA v podobě A-T-C-G-G se do RNA přepíše jako U-A-G-C-C). Když se do mRNA přepíše celý gen, jednořetězcová lineární molekula RNA se odpojí a v typickém případě putuje k ribozomu, kde z ní v procesu translace vzniká bílkovina. Toto schéma je u všech organizmů podobné, ale při bližším pohledu se zejména bakterie (prokaryota) odchylují od typického modelu známého např. u živočichů či hub. Rychlost transkripce je u eukaryot asi 1 200–2 000 nukleotidů za minutu (20–30 za sekundu). V laboratoři je však ve zkumavce (in vitro) možno dosáhnout poněkud nižší rychlosti, asi 100–300 nukleotidů za minutu. Chybovost RNA polymerázy, tedy hlavního enzymu transkripce, je vyšší než u DNA polymeráz ovládajících replikaci. Při transkripci se objeví přibližně jedna chyba za 10 000 bází (chybovost 10−4), což však není příliš na závadu, protože životnost RNA molekul bývá v buňce poměrně krátká. Příčiny chybovosti RNA polymerázy jsou velmi různé. Může se například stát, že je do vznikající RNA začleněn místo guaninu adenin. Důvodem je v tomto případě neopravená deaminace cytosinu na uracil ve vzorovém vlákně DNA.

Question: Jaká je chybovost při transkripci?

Answer: 10−4


Oxford

Context: Oxford je město a nemetropolitní distrikt v hrabství Oxfordshire s počtem obyvatel 149 800 (2005). Nachází se zde nejstarší univerzita v zemích používajících angličtinu - University of Oxford. Oxford je označován jako město snové nálady - termín použitý Matthewem Arnoldem s odkazem na harmonickou architekturu univerzitních budov. Městem protéká řeka Temže, která je v úseku asi 15 km známa jako Isis. Oxford byl osídlen Sasy a byl znám jako Oxenaforda V 8. století zde byl založen klášter svaté Frideswidy a první zmínka o něm se objevila v Anglosaské kronice u roku 912. V 10. století se Oxford stal důležitým vojenským hraničním městem mezi Mercií a Wessexem a byl několikrát napaden Dány. Svatá Frideswida je patronem města i univerzity. Význam Oxfordu se projevil i tím, že od Jindřicha II. obdržel privilegia, která obyvatelům města zajišťovala stejná práva jako měli obyvatelé hlavního města. V té době zde bylo vybudováno mnoho církevních staveb. Bylo založeno Rewleyské opatství Cisterciánského řádu a kláštery řádů Dominikánů, Františkánů Karmelitek a jiných. V 13. století probíhalo v Oxfordu často i jednání parlamentu. V tomto období ale také začalo vzrůstat napětí mezi městem a univerzitou, které skončilo porobením města a snížením jeho občanského významu. První zmínka o univerzitě pochází z 12. století. Nejstaršími fakultami byly University College (1249), Balliol (1263) a Merton (1264). Tyto fakulty byly založeny v době kdy se v Evropě začaly překládat díla řeckých filozofů. Tato díla měnila evropskou ideologii, podporovala vědecké výzkumy a pokrok v umění, a měnila názor společnosti na samu sebe. Vznik těchto fakult byl podporován církví aby došlo ke smíru mezi řeckou filozofií a křesťanskou teologií. Christ Church Cathedral je unikátní v tom, že byla založena jako univerzitní kaple i katedrála zároveň. Původně se jednalo o chrám svaté Frideswidy, který byl, krátce před tím než se stal roku 1546 katedrálou oxfordské diecéze, rozšířen a začleněn do struktury Cardinal's College.

Question: Ve kterém století byl založen klášter svaté Frideswidy?

Answer: V 8. století


Polní cesta

Context: Polní cesta je v českých pravidlech silničního provozu zmíněna jako druh účelové komunikace. ČSN 73 6109 ji definuje jako účelovou komunikaci, která slouží zejména zemědělské dopravě a může plnit i jinou dopravní funkci, jako cyklistická stezka nebo stezka pro pěší, a charakterizuje ji jako směrově nerozdělenou komunikaci. Nazývají se tak nejen cesty mezi poli, ale i jinde ve volné krajině (nejde-li o lesní cestu) – přímou definici polní cesty však české zákony neobsahují. Obvykle se jako polní cesta označují zpevněné i nezpevněné komunikace v krajině, které nejsou evidovány jako silnice ani jako místní komunikace a umožňují provoz motorových vozidel; pokud neumožňují, označují se jako stezka nebo pěšina. == Význam polních cest == Polní cesty slouží ke zpřístupnění staveb a pozemků vzdálených od silnic či místních komunikací vlastníkům pro účely dopravy a zemědělské výroby a jejich napojení na síť silnic, místních komunikací, lesních cest nebo jiných účelových komunikací a ke zpřístupnění krajiny a propojení důležitých bodů ve volné krajině s ohledem na vedení turistických tras (pěších, cyklistických, jezdeckých, lyžařských). Účelem polní cesty může být i vyloučení účelové zemědělské dopravy ze silnice. Polní cesty a vegetace kolem nich dotváří ráz krajiny a zvyšují její biodiverzitu, trvalým a výrazným způsobem ohraničují pozemky a katastrální území. Polní cesty mohou mít význam v protierozní ochraně půdy a vodohospodářství. Veřejně přístupné účelové komunikace, stezky i pěšiny mimo zastavěné území podléhají podle Zákona o ochraně přírody a krajiny povinné evidenci u obecních úřadů a nesmějí být rušeny ani zřizovány bez souhlasu pověřeného obecního úřadu. == Kategorizace == ČSN 73 6109 dělí polní cesty do třech hlavních kategorií. Návrhové parametry se uvádějí písmenem P a údajem o návrhové šířce a za lomítkem návrhové rychlosti (například P7,0/50 nebo P3,0/30). hlavní polní cesty: návrhová šířka 7 až 4 metry, návrhová rychlost 50 až 30 km/h, jedno- i dvoupruhové, pro svoz z oblasti 50 až 500 ha vedlejší polní cesty: návrhová šířka 4,5 až 3,5 metrů, návrhová rychlost 30 km/h, jednopruhové, pro svoz z oblasti 50 až 200 ha doplňkové polní cesty: návrhová šířka 3,5 až 3 metry, návrhová rychlost 30 km/h, jednopruhové, nezpevněné == Užívání polních cest == Polní cesty jakožto účelové komunikace obecně spadají do práva bezplatného obecného užívání obvyklým způsobem a k obvyklým účelům podle § 19 odst. 1 Zákona č. 13/1997 Sb, pokud zákon nestanoví pro speciální případ jinak.

Question: Druhem jaké komunikace je polní cesta?

Answer: účelové


Záhněda

Context: Záhněda (SiO2) je odrůda křemene (oxid křemičitý), která je zabarvená příměsí hliníku, sodíku a lithia. Jedná se o poměrně rozšířený polodrahokam, který je často vyhledáván pro svoji hnědou barvu. Tmavě hnědá až černá, téměř neprůsvitná odrůda křemene se nazývá morion, hranice mezi záhnědou a morionem je diskutabilní. Záhněda se využívá jak ve zlatnickém průmyslu, tak v léčitelství. Jsou jí přisuzovány uklidňující a pročisťující účinky. == Vlastnosti == Fyzikální – Krystalizuje v klencové soustavě a na Mohsově stupnici tvrdosti má tvrdost 7. Typický tvar krystalu je šestiboký hranol s dvěma klenci, u kterého bývají plochy hranolu vodorovně rýhovány. Běžně však dochází k dvojčatění nebo růstu polykrystalů, ale setkáváme se také s monokrystaly. Rozpouští se v kyselině fluorovodíkové. Chemické – Optické – Jeho barva není stálá, proto se často uměle upravuje, například vlivem radioaktivního záření tmavne, vlivem tepla ztrácí barvu. == Vznik == Záhnědy jsou typické pro granitoidní magmatické horniny. V granitoidech (včetně pegmatitů) vznikají buď přímo z magmatické taveniny, anebo v závěru krystalizace z fluidní fáze (dutinové záhnědy v pegmatitech). Dalším typickým výskytem jsou alpské žíly, kde jsou záhnědy nejčastěji vázány na pukliny v granitoidech. Méně běžné jsou záhnědy v dutinách vulkanických hornin (geody), na hydrotermálních žilách a v metamorfovaných horninách. Díky vysoké odolnosti se valouny záhněd druhotně dostávají do sedimentů. == Využití == Využití záhnědy je ve šperkařství. == Naleziště == V zahraničí Brazílie, USA, Madagaskar, Rusko ,Austrálie V ČR jižní Čechy a Vysočina (Dolní Bory) == Externí odkazy == Obrázky, zvuky či videa k tématu záhněda ve Wikimedia Commons Slovníkové heslo záhněda ve Wikislovníku Minerální galerie – záhněda (anglicky) Záhněda na Mindat.org (anglicky) Galerie záhněd na Rockhound.cz

Question: Pro jakou barvu je často vyhledáván polodrahokam záhněda?

Answer: hnědou


Cena

Context: Cena Tento článek není dostatečně ozdrojován a může tedy obsahovat informace, které je třeba ověřit.Jste-li s popisovaným předmětem seznámeni, pomozte doložit uvedená tvrzení doplněním referencí na věrohodné zdroje. Tento článek potřebuje úpravy. Můžete Wikipedii pomoci tím, že ho vylepšíte. Jak by měly články vypadat, popisují stránky Vzhled a styl, Encyklopedický styl a Odkazy. Tento článek je o směnné hodnotě statku nebo služby. Další významy jsou uvedeny na stránce Cena (rozcestník). Cena vyjadřuje směnný poměr mezi směňovanými statky. Dnes obvykle ukazuje množství peněz potřebných k uskutečnění směny daného statku. Ceny mohou být vyjádřeny též v ostatních statcích (např. 1 kráva = 2 ovce a opačně 1 ovce = 1/2 krávy), ale dnes se již barterový obchod využívá jen minimálně. Pojem cena zahrnuje též zvláštní druhy odměňování, jako např. mzdu (cena práce), kurz (cena cizí měny), úrok (cena peněz). Podle pojetí anglické klasické školy (David Ricardo, Adam Smith, John Stuart Mill) je cena statku určená tím, kolik práce bylo vynaloženo k jeho výrobě – to znamená, že výrobky, jejichž vytvoření je pracnější, mají tendenci být dražší než ty, které lze vytvořit snáze. Nákladovou teorii hodnoty posléze přejal i Karl Marx. Ačkoliv zní tato teorie intuitivně, je zcela chybná a nedokáže vysvětlit velké množství běžných jevů. Zásadní kritiku tohoto konceptu přednesl Carl Menger a další jako součást marginalistické revoluce. Ti tvrdí, že cena vychází ze subjektivního mezního užitku daného statku a je určena poptávkou a nabídkou tohoto statku. Podle této teorie se cena výsledného statku nesčítá z cen nákladů, ale právě opačně: spotřebitel ohodnotí penězi finální výrobek a následně dochází k formování cen zdrojů, které jsou k výrobě tohoto statku zapotřebí. Je třeba zmínit, že tvorba ceny neprobíhá obecně na úrovni statků (všechna voda vs. všechny diamanty světa), ale konkrétně u daných statků na daném místě v daném čase (jednokarátový diamant vs. jeden litr vody). Formálně jsou ceny stanoveny prodejci, kteří je následně upravují vzhledem k nabídce a poptávce tak, aby maximalizovali zisk. Prodejci se snaží o co nejvyšší ceny, kupující naopak o co nejnižší. Zákon jedné ceny Zákon jedné ceny říká, že ceny jednoho statku, který je k dispozici na různých místech, se po započtení transakčních nákladů budou mít tendenci vyrovnat.

Question: Co vyjadřuje cena?

Answer: vyjadřuje směnný poměr mezi směňovanými statky