Ladislav Fouček

Context: Ladislav Fouček Narození 10. prosince 1930Praha Úmrtí 4. července 1974 (ve věku 43 let)Mnichov Povolání cyklista Některá data mohou pocházet z datové položky.Chybí svobodný obrázek. Přehled medailí Cyklistika na LOH stříbro LOH 1956 cyklistika – 1 km stříbro LOH 1956 cyklistika – tandem Ladislav Fouček (10. prosince 1930, Praha – 4. července 1974, Mnichov, Německo) byl československý reprezentant v dráhové cyklistice, olympionik. Získal dvě stříbrné medaile na olympiádě 1956 v Melbourne v závodě s pevným startem na 1 km a v tandemovém závodě společně s Václavem Machkem. Byl už na předchozí olympiádě, kde skončil na 12. místě. Odkazy Související články Československo na letních olympijských hrách Externí odkazy (anglicky) databaseolympics.com Ladislav Fouček v databázi Olympedia (anglicky) Pahýl Tento článek je příliš stručný nebo postrádá důležité informace.Pomozte Wikipedii tím, že jej vhodně rozšíříte. Nevkládejte však bez oprávnění cizí texty. mw-parser-output div/**/#portallinks a{font-weight:bold}Portály: Cyklistika

Question: Kolik stříbrných medailí získal Ladislav Fouček na olympiádě 1956 v Melbourne?

Answer: dvě


Vysoké učení technické v Brně

Context: Zhruba 3 500 posluchačů studuje ve studijních programech, jako je například management, účetnictví, podnikové finance, daně či manažerská informatika. Podrobnější informace naleznete v článku Fakulta stavební VUT v Brně. Nejstarší fakultou VUT v Brně je fakulta stavební. Právě se stavebním odborem zahajovala technika v roce 1899 svou činnost a tato fakulta byla i jediná, která přežila násilnou změnu VUT na Vojenskou technickou akademii v roce 1951. Zároveň je také největší fakultou co do počtu studentů (více než 6 500). Zájemci zde mohou studovat obory: Architektura pozemních staveb, Stavební inženýrství, Stavitelství, Geodézie a kartografie a Architektura a rozvoj sídel. Podrobnější informace naleznete v článku Fakulta strojního inženýrství VUT v Brně. K otevření strojírenského odboru došlo hned v roce 1900 a je druhou nejstarší fakultou Vysokého učení technického v Brně. V minulosti byl na fakultě strojní vyučován také obor energetický, ze kterého později vznikla samostatná fakulta elektrotechniky. Nyní je Fakulta strojního inženýrství se svými více než 4 500 studenty druhou největší fakultou VUT v Brně. Tvoří ji celkem 15 odborných pracovišť a studium je realizováno ve třech stupních – bakalářském, magisterském a doktorském. Fakulta nabízí studium takových oborů, jako je strojírenství, aplikované vědy v inženýrství, výrobní systémy, fyzikální a materiálové inženýrství nebo metrologie a zkušebnictví. Podrobnější informace naleznete v článku Fakulta výtvarných umění VUT v Brně. Naopak jednou z nejmladších fakult je fakulta výtvarných umění. V roce 1993 vznikla z ústavu výtvarných umění, který byl na fakultě architektury založen o pouhý rok dříve. Co do počtu studentů se jedná o nejmenší fakultu současného VUT v Brně (cca 300 posluchačů). Přestože je Fakulta výtvarných umění (FaVU) nejmladší, výtvarné umění má v Brně dlouholetou tradici. Již v roce 1899 byl založen ústav kreslení a od této chvíle se na brněnské technice začínají rozvíjet umělecké obory. Protože je VUT technicky zaměřená škola, snaží se právě tato fakulta propojit techniku a umění. V současné době se na FaVU vyučuje sedm oborů, a to: malířství, sochařství, grafika, grafický design, průmyslový design, konceptuální tendence, fotografie a VMP (video-multimédia-performance). Podrobnější informace naleznete v článku Ústav soudního inženýrství VUT v Brně. Náplní ústavu je výuka soudních znalců v magisterských studijních programech Rizikové inženýrství a Soudní inženýrství (expertní inženýrství v dopravě a realitách).

Question: Která fakulta Vysokého učení technického je nejmladší?

Answer: fakulta výtvarných umění


Medvěd lední

Context: Medvěd lední (Ursus maritimus), označovaný též jako polární medvěd, je velký druh medvěda typický pro severní polární oblasti. V kohoutku měří 1,5 m, délka těla činí přibližně 2,5 m a výška vzpřímeného těla se pohybuje okolo 2,4–3,3 m. Samci váží 300–800 kg, samice 150–300 kg. Dožívají se 25 až 30 let (rekord v zajetí je 43 let). Živí se lovem, přičemž jeho hlavní kořistí jsou tuleni. Vyskytuje se v Grónsku, na severním pobřeží Severní Ameriky a Asie. Na všech těchto územích je chráněn a jeho lov se kontroluje. V současnosti se odhaduje, že žije asi 20 000 - 25 000 těchto medvědů. Lední medvědi žijí většinou samotářsky. Po většinu dne hledají potravu, za kterou jsou schopni putovat i několik desítek kilometrů denně. Jsou velmi obratní, silní a mrštní. Dokážou vyšplhat na téměř kolmé kry a dovedou přeskočit až čtyřmetrové díry v ledu. Jsou to také velmi zdatní plavci, nejlepší ze všech medvědů. Dokáží v kuse plavat až 10 dní a urazit při tom stovky kilometrů. Umějí se také potápět, pod vodou vydrží až tři minuty. Živí se převážně lovem a jejich nejčastější kořistí bývají tuleni. Pro ledního medvěda je snadné vypátrat doupata tuleňů, protože má velmi dobře vyvinutý čich. Jsou schopni ucítit pach mrtvé velryby i na vzdálenost několika kilometrů a doupata tuleňů najdou, i když jsou více než jeden metr pod sněhem.

Question: Jaké hmotnosti dosahují samci medvěda ledního?

Answer: 800 kg


Irsko

Context: Avšak v návaznosti na celosvětovou finanční krizi bylo v roce 2008 toto období rychlého ekonomického růstu uťato. Irsku náleží jedenáctá příčka žebříčku indexu lidského rozvoje (2014). Stát se pyšní největší kvalitou života na světě – drží první místo v indexu kvality života z roku 2005 – a umístil se na šestém místě v světovém indexu míru (2012). Irsko je také velmi dobře hodnoceno za vzdělávací systém, politickou svobodu a lidská práva, svobodu tisku a ekonomickou svobodu. V roce 2012 se Irsko nacházelo na 170. (osmém místě odzadu) v indexu zhroucených států. Irsko je členem Evropské unie a OSN a zakládajícím členem OECD a Rady Evropy. Irská neutrální politika znamená, že není členem NATO, přestože se podílí na mírových operacích OSN. Ve čtvrtém článku Ústavy Irska je uveden irský název státu Éire a jeho anglická alternativa Ireland. Běžnou praxí je však omezení používání názvu Éire v jiných jazycích, než je irština. Místo toho by se pro anglické překlady měl používat (a používá se) název Ireland,. Podle zákona z roku 1948, který upravoval přenos zbývajících povinností monarcha na voleného prezidenta, je jméno Republic of Ireland (irsky Poblacht na hÉireann, česky Irská republika) pouze "popisem státu", ale není jeho oficiálním jménem.

Question: Je Irsko členem NATO?

Answer: Irská neutrální politika znamená, že není členem NATO, přestože se podílí na mírových operacích OSN.


Brno

Context: Brno (německy Brünn, latinsky Bruna, maďarsky Berén, v jidiš ב Brin) je statutární město, počtem obyvatel i rozlohou druhé největší město v České republice, největší město na Moravě a bývalé hlavní město Moravy. Je sídlem Jihomoravského kraje, v jehož centrální části tvoří samostatný okres Brno-město. Město leží na soutoku řek Svratky a Svitavy, má přibližně 381 tisíc obyvatel a v jeho metropolitní oblasti žije asi 600 tisíc obyvatel. Brno je centrem soudní moci České republiky, stalo se totiž sídlem jak Ústavního soudu, tak Nejvyššího soudu, Nejvyššího správního soudu i Nejvyššího státního zastupitelství. Kromě toho je celkově významným administrativním střediskem, protože zde sídlí státní orgány s celostátní kontrolní působností a další důležité instituce. Za zmínku stojí například Úřad pro ochranu hospodářské soutěže, veřejný ochránce práv nebo Státní zemědělská a potravinářská inspekce. Od roku 1777 je Brno také sídlem římskokatolické brněnské diecéze, biskupským chrámem je katedrála svatého Petra a Pavla na Petrově. Město je významným střediskem vysokého školství s 34 fakultami čtrnácti univerzit a dalších vysokých škol s více než 83 000 studenty. V Brně je zákonem zřízeno studio České televize a Českého rozhlasu. Na Brněnském výstavišti jsou tradičně konány velké mezinárodní výstavy a veletrhy. Rozsáhlý areál výstaviště započal svůj provoz již roku 1928 a dnes je považován také za jednu z kulturních památek města. Největší zde pořádanou událostí je Mezinárodní strojírenský veletrh. Brno proslulo i coby dějiště velkých motoristických závodů konaných na blízkém Masarykově okruhu, tato tradice sahá až do třicátých let 20. století. K nejprestižnějším závodům patří Grand Prix ČR, součást seriálu Mistrovství světa silničních motocyklů. Brno také každoročně hostí mezinárodní přehlídku ohňostrojů Ignis Brunensis, pořádanou od roku 1998. Návštěvnost této události se typicky pohybuje mezi jedním až dvěma sty tisíci návštěvníků po každý den jejího konání.K nejvýznamnějším dominantám města patří hrad a pevnost Špilberk na stejnojmenném kopci a katedrála svatého Petra a Pavla na vršku Petrov, utvářející charakteristické panorama města a často vyobrazovaná jako jeho symbol. Druhým dochovaným hradem na území Brna je Veveří, kdysi vybudovaný nad řekou Svratkou a dnes se tyčící nad Brněnskou přehradou. Další významnou památkou je funkcionalistická vila Tugendhat, která byla zapsána mezi Světové dědictví UNESCO.

Question: Je Brno centrem soudní moci České republiky?

Answer: Brno je centrem soudní moci České republiky, stalo se totiž sídlem jak Ústavního soudu, tak Nejvyššího soudu, Nejvyššího správního soudu i Nejvyššího státního zastupitelství.


Velká francouzská revoluce

Context: Nový lidový režim všechny své odpůrce tvrdě stíhal a tisíce lidí skončily svůj život pod gilotinou. Na jaře 1794 byli popraveni jak vůdci hébertistů, tak i dantonistů. Zdálo se, že Výboru pro veřejné blaho již nikdo nestojí v cestě. V Konventu i v samotném Výboru však existovaly významné rozpory ve věcech jako náboženská politika, teror, způsob vedení války, otázky vlastnictví a fungování ekonomiky v krizové situaci. Někteří odpůrci Robespierra viděli s nelibostí Kult Nejvyšší bytosti, který Robespierre zavedl, a obvinili jeho tvůrce z toho, že se chce stát nejen diktátorem, ale dokonce i bohem. Dále rozpoutali dosud nejkrvavější vlnu teroru, přičemž neustále zdůrazňovali, že za popravami stojí "krvežíznivý" Robespierre, aby tak zdiskreditovali jeho pověst. Dne 9. Thermidoru (27. července 1794) byli "neúplatný" Robespierre a další přední představitelé režimu zatčeni a poté, co neuspělo povstání pařížské Komuny na jejich podporu, byli druhého dne popraveni. Thermidoriáni popravili desítky Robespierrových příznivců a amnestovali část proskribovaných. Do čela Francie se roku 1795 podle nové ústavy postavilo pětičlenné Direktorium, za jehož vlády nastal "odliv revoluce" a probíhal také tzv. bílý teror, jehož obětí byli především jakobínští aktivisté. Počátek vlády Direktoria se někdy chápe jako konec Velké francouzské revoluce, i když někteří historici poukazují na to, že v té době došlo také k upevnění některých revolučních výdobytků. V situaci všeobecné nestability se pak v roce 1799 při brumairovém převratu chopil moci bývalý dělostřelec Napoleon Bonaparte.

Question: V kterém roce se k moci ve Francii dostává pětičlenné Direktorium?

Answer: 1795


Ústava České republiky

Context: Nakonec začala být první česká ústava připravována až v časové tísni, jež souvisela s blížícím se zánikem Československa. Česká ústava je tvořena preambulí a 8 hlavami, zahrnujícími základní ustanovení, moc zákonodárnou, moc výkonnou, moc soudní, Nejvyšší kontrolní úřad, Českou národní banku, územní samosprávu a přechodná a závěrečná ustanovení. Do června 2013 byla Ústava osmkrát novelizována. 22 článků bylo dotčeno změnami, devět článků bylo doplněno, dva články byly vloženy a jeden článek byl v Ústavě zrušen. Ústava navazuje na Českou republiku existující v rámci zanikající federace a stanoví přechodná opatření pro působnost ústavních orgánů. Výslovně zrušila Ústavu České a Slovenské Federativní Republiky, ústavní zákon o československé federaci, ústavní zákony, které je měnily a doplňovaly a ústavní zákon České národní rady č. 67/1990 Sb., o státních symbolech České republiky. Naopak vyjmenovává, které dosavadní československé i české ústavní zákony platí v České republice jako ústavní zákony i nadále (ty, které upravují státní hranice, a ty, které Česká národní rada přijala po 6. červnu 1992), ty jsou spolu s Listinou základních práv a svobod součástí tzv. ústavního pořádku. Ostatním ústavním zákonům dosud platným na území České republiky pak přiznala sílu (obyčejného) zákona. Na 28. schůzi Národního shromáždění Československé socialistické republiky 27. října 1968 byl předložen společný návrh České národní rady (ČNR), Slovenské národní rady (SNR) a československé vlády na vydání ústavního zákona o československé federaci. Téhož dne byl ústavní zákon (č. 143/1968 Sb.) přijat a s nabytím účinnosti od 1. ledna 1969 vznikla Česká socialistická republika a Slovenská socialistická republika, přičemž obě republiky měly v rámci federace rovnoprávné postavení. Ústavní zákon o československé federaci v článku 142 odst. 2 stanovil, že spolu s přijetím ústavy Československé socialistické republiky přijmou obě republiky vlastní ústavy a předpokládal i vznik tří ústavních soudů. Zvrat však přinesl nástup normalizace. Reálnou federací bylo Československo jen do prosince 1970, kdy byl přijat ústavní zákon č. 125/1970 Sb., jehož důvodová zpráva jasně zdůrazňovala "posílení koncepční úlohy federálního centra". Ústavní zákon č. 125/1970 Sb. přinášel 37 přímých změn a doplňků, které znamenaly likvidaci původní koncepce federace a pro obě republiky ztrátu podstatné části svých kompetencí. Československo tak bylo po roce 1970 centralisticky spravovaným státem s vnějšími formálními znaky federace. Nutnost přípravy nové federální ústavy zazněla poprvé oficiálně na XVII. sjezdu Komunistické strany Československa (KSČ) na jaře 1986. Od roku 1987 fungovala pracovní skupina v čele s Mariánem Čalfou a v listopadu 1988 vznikla 153členná komise KSČ a Národní fronty v čele s Milošem Jakešem pro přípravu nové ústavy, která měla být přijata po XVIII. sjezdu KSČ v průběhu roku 1990.

Question: Kdy proběhla schůze Národního shromáždění o vydání ústavního zákona o čs. Federaci?

Answer: 27. října 1968


DNA

Context: Nukleotidy jsou vždy složeny z cukru deoxyribózy, fosfátové skupiny a jedné ze čtyř nukleových bází. Informační funkci mají právě báze, jimiž může být adenin (A), guanin (G), cytosin (C) nebo thymin (T). První dvě patří mezi puriny, zbylé mezi tzv. pyrimidiny. Dvě vlákna DNA se často spojují a vytvářejí dvoušroubovici, jejíž tvar je tak slavný, že se stal kulturní ikonou moderní doby. Dvoušroubovici DNA tvoří dvě navzájem spletené šroubovice, každá mířící opačným směrem (jsou antiparalelní). Mezi protilehlými bázemi obou vláken se vytvářejí vodíkové můstky, a to tři mezi guaninem a cytosinem nebo dva mezi adeninem a thyminem. Existují i jiné způsoby uspořádání řetězců, vymykající se tradiční představě dvoušroubovice. Deoxyribonukleová kyselina je středem zájmu vědců nejen z biologických oborů a byly vyvinuty promyšlené techniky její izolace, separace, barvení, sekvenování, umělé syntézy a manipulace s ní pomocí metod genového inženýrství. Všechny tyto postupy jsou důležité i pro lékaře, kriminalisty či evoluční biology – DNA je zásadním materiálem v diagnostice nemocí, testech otcovství, při vyšetřování zločinů, přípravě plodin s novými vlastnostmi či třeba hledání příbuzenských vztahů mezi organismy. Podrobnější informace naleznete v článku dějiny objevu a výzkumu DNA. Deoxyribonukleová kyselina byla popsána roku 1869, kdy švýcarský lékař Friedrich Miescher zkoumal složení hnisu z nemocničních obvazů. Z jader bílých krvinek přítomných v tomto hnisu získal jisté množství nukleových kyselin, které souhrnně nazýval nuklein. Na počátku 20. století Phoebus Levene rozpoznal, že DNA se skládá z cukrů, fosfátů a bází. O funkci DNA toho dlouho nebylo moc známo. První důkaz o roli DNA v přenosu genetické informace přinesl v roce 1944 Averyho-MacLeodův-McCartyho experiment, který provedli Oswald Avery společně s Colinem MacLeodem a Maclynem McCartym. Sérií pokusů s transformací pneumokoků zjistili, že DNA je genetickým materiálem buněk. Další důkaz přinesl v roce 1952 Hersheyho-Chaseové experiment. Patrně nejslavnějším milníkem ve výzkumu DNA bylo odhalení její trojrozměrné struktury. Správný dvoušroubovicový model poprvé představili v roce 1953 v časopise Nature James D. Watson a Francis Crick, pozdější laureáti Nobelovy ceny. Vycházeli přitom z rentgenové difrakční analýzy, kterou o rok dříve provedli Rosalind Franklinová a Raymond Gosling a publikovali ve stejném čísle Nature.

Question: Kdy byla popsána deoxyribonukleová kyselina

Answer: 1869


Adenin

Context: Adenin, dříve též vitamín B4, je heterocyklická sloučenina o sumárním vzorci C5N5H5 a relativní molekulové hmotnosti 135,125. Spolu s guaninem patří k dusíkatým bázím purinového typu. Adenin je základem ATP, ADP a AMP. Je to také nukleová báze komplementární s thyminem v DNA nebo uracilem v RNA. Adenin je obvykle vytvářen v buňkách jako součást molekuly monofosforylovaného nukleotidu (adenosinmonofosfát, AMP), a to enzymatickou přeměnou z inositolmonofosfátu (IMP) činností enzymů adenylosukcinátsyntetázy a adenylosukcinátlyázy. Jedná se o jednu ze závěrečných reakcí biosyntézy purinů. Degradace adeninu se opět odehrává přes nukleotidové deriváty - ty jsou nejprve převedeny na adenosin, a následně konvertovány adenosindeaminázou na inosin, posléze dalšími enzymy na hypoxantin, xantin a kyselinu močovou, která je vylučována močí.

Question: Jaká je relativní molekulová hmotnost adeninu?

Answer: 135,125


Seznam hadích rekordů

Context: Samec běžného druhu hroznýš královský (Boa constrictor), nazývaný „Popeye“ („Pepek“), uhynul v roce 1977 ve věku 40 let, 3 měsíce a 14 dní v zoo Philadelphia v USA.[10][9] Největší pravěký had Je jím obří Titanoboa cerrejonensis, žijící v období třetihorního paleocénu (asi před 60 miliony let) v jihoamerické Kolumbii. Tento ohromný had dosahoval dle odhadů paleontologů délku asi 12 až 15 metrů a hmotnost přes jednu tunu. Je tak největším dosud známým hadem vůbec. Ostatní rekordy Nejvzácnější hroznýšovitý had Nejvzácnějším hroznýšovitým hadem je podle IUCN psohlavec Cropaniův (Corallus cropanii). Do dnešních dnů jsou známy pouhé čtyři exempláře, ulovené nedaleko Sao Paula.[11] Nejjedovatější hadi Nejjedovatějším hadem světa je australský taipan menší - Inland Taipan (Oxyuranus microlepidotus).[12] Jeho index jedovatosti LD50s je 0,025 mg/kg. Jed z jeho uštknutí by dokázal zabít 100 lidí a nebo 250 tisíc myší. Jeho uštknutí by teoreticky mohlo zabít člověka už za 40 sekund. Žije v Austrálii v řídce obydlených oblastech jihozápadního Queenslandu, smrtelný útok na člověka není znám. Druhým nejjedovatějším suchozemským hadem je pakobra východní - Eastern Brown Snake (Pseudonaja textilis), had žijící po celé Austrálii, již člověku významně nebezpečný s občasnými oběťmi. Další je taipan velký - Coastal Taipan (Oxyuranus scutellatus) označovaný často jen Taipan je již čtyřikrát méně jedovatý než taipan menší, nicméně disponuje větším množstvím jedu. Vodnář Belcherův Ovšem člověku nejnebezpečnější, tj. hadi s nejvíce oběťmi či největší úmrtnosti po uštknutí jsou v žebříčku jedovatosti až na dalších místech. Například až na čtrnáctém místě je had, který budí největší obavy a úmrtnost neléčených uštknutí je blízká 100 %. Jedná se o mambu černou (Dendroaspis polylepis) žijící v Africe. Smrtící účinek jedu mamby se zpravidla projeví od 15 minut do 3 hodin. Napadení člověka nejsou ve srovnání s následujícím hadem častá. Nejvíce lidských obětí má osmý nejjedovatější suchozemský had zmije paví žijící v Asii. Ač úmrtnost neléčených uštknutí je „jen“ asi 30 %, díky častým útokům na člověka v hustě obydlených oblastech (hojně se vyskytuje v Indii a dalších zemích) se špatnou dostupností lékařské péče, způsobí na světě nejvíce úmrtí ze všech hadů.

Question: Pokud by člověka uštknul Taipan menší, do kolika sekund by ho dokázal usmrtit?

Answer: za 40 sekund


Sonáta

Context: Sonáta je hudební skladba určená obvykle pro sólový nástroj nebo nástroj s doprovodem klavíru. Má dvě až čtyři samostatné části (věty), první z nich mívá sonátovou formu. Výraz sonáta (z italského sonare - znít, hrát) se začal používat v druhé polovině 16. století pro různé instrumentální skladby, které tak byly odlišeny od tokáty určené pro klávesové nástroje a zpívané kantáty. V baroku se jako sonáta označovala suita pro komorní soubor. Podle obsazení to mohla být: sólová sonáta - pro housle a basso continuo triová sonáta - pro dvoje housle a basso continuo Formálně a stavebně se barokní sonáty dělily také na dva typy : sonata da camera - "komorní" sonáta. Jednotlivé části mají lehký taneční charakter, je přímým předchůdcem taneční suity. sonata da chiesa - "chrámová" sonáta. Mívá čtyři ustálené části, vážnější charakter, objevují se zde polyfonní prvky. Od sonaty da chiesa je odvozena struktura tzv. neapolské ouvertury, která vznikla na přelomu 17. a 18. století. Odstraněním úvodní pomalé části vznikla třídílná forma, kde je první část rychlá, druhá volnější a zpěvná, a třetí opět rychlá a často tanečního charakteru. Tato forma se rozšířila i do jiných žánrů a je typická mimo jiné právě pro klasické sonáty. V klasicismu došlo k rozvoji a ustálení sonáty (a zejména sonátové formy, ve které bývá psána její první věta) do podoby, ve které ji známe i dnes. Dále se název sonáta začal stále častěji používat pouze pro skladby určené buď pro sólový klavír, nebo jiný nástroj s klavírem. Stejnou stavbu (vícevětá skladba obsahující část v sonátové formě), která se obecněji nazývá sonátový cyklus, však mohou mít i díla pro širší nástrojové obsazení - komorní soubory (tria, kvartety, kvintety atd.), orchestr (symfonie) nebo sólistu a orchestr (koncerty). Sonáta má v základní podobě tři věty, které jsou tematicky a tonálně navzájem těsně propojeny (na rozdíl od volně propojených části suity). Allegro. Úvodní věta má svižné tempo, je zde uvedeno hlavní téma sonáty a obvykle je zpracována v sonátově formě.

Question: Jaký výraz se v 16. století používal k odlišení instrumentální skladby od tokáty a kantáty?

Answer: sonáta


IBM

Context: International Business Machines Corporation (IBM) – přezdívaná Big Blue neboli Velká modrá, fungující od roku 1888, akciová společnost od 15. června 1911 – je přední světová společnost v oboru informačních technologií. Mezi hlavní činnosti společnosti patří v současnosti výroba a prodej počítačového softwaru, hardwaru a desítky služeb. Společnost IBM sídlí v Armonk v New Yorku, USA. V roce 2007 vykázala zisk 41,7 z celkových výnosů o výši 98,8 miliard amerických dolarů. S majetkem v hodnotě 120,4 mld dolarů a 355 766 zaměstnanci patří mezi největší společnosti na světě. Její akcie se účastní obchodování na NYSE (kód: IBM). Dne 12. srpna 1981 byly firmou IBM uvedeny na trh IBM PC kompatibilní (PC – Personal Computer) osobní počítače jako odpověď na úspěch firem Commodore, Atari, Apple a dalších. Počítače IBM PC se rychle staly nejrozšířenějším typem mikropočítače na trhu spotřební elektroniky, protože firma IBM zveřejnila zcela volně technickou dokumentaci a došlo k velmi rychlému rozvoji výroby laciných klonů, což byly identicky funkční počítače jiných výrobců. Firma IBM chtěla licencovat BIOS počítače, ale tuto možnost záhy ztratila díky legálně provedenému reverznímu inženýrství, pomocí kterého mohl být do PC umístěn BIOS levnějších výrobců beze ztráty kompatibility (tj. možnosti bezproblémového provozování software). Úspěch počítačů PC byl způsoben jejich nízkou cenou a vysokou mírou kompatibility i přes to, že z technického hlediska byl návrh PC jednoduchý až zastaralý, k dispozici byly pouze velmi nedokonalé operační systémy bez grafického uživatelského prostředí a též nedokonalé uživatelské programy.

Question: Co je IBM?

Answer: přední světová společnost v oboru informačních technologií


Arnold Sommerfeld

Context: 26. dubna 1951 (ve věku 82 let)Mnichov Příčina úmrtí silniční dopravní nehoda Místo pohřbení Nordfriedhof (48°10′30″ s. š., 11°36′11″ v. d.) Alma mater Královecká univerzita Povolání teoretický fyzik, matematik a vysokoškolský učitel Zaměstnavatelé Univerzita v Göttingenu (1895–1897)Clausthal University of Technology (1897–1900)RWTH Aachen (1900–1906)Mnichovská univerzita (1906–1947) Ocenění Matteucciho medaile (1924)medaile Maxe Plancka (1931)Maxmiliánův řád pro vědu a umění (1931)Lorentzova medaile (1939)Oerstedova medaile (1949)… více na Wikidatech Funkce tajný rada multimediální obsah na Commons Některá data mohou pocházet z datové položky. Arnold Johannes Wilhelm Sommerfeld (5. prosince 1868, Královec – 26. dubna 1951, Mnichov) byl německý teoretický fyzik, průkopník rozvoje atomové a kvantové fyziky. Sám také vychoval velké množství studentů pro další éru teoretické fyziky. V kvantové mechanice je důležitý jeho objev konstanty jemné struktury. 84krát byl nominován na Nobelovu cenu, ale nikdy ji nezískal.[1] Život Arnold Sommerfeld se narodil v rodině lékaře v Královci (něm. Königsberg , rus. Kaliningrad) ve východním Prusku. V letech 1886–1890 studoval matematiku na tamější Albertus-Universität, jednom z nejvýznamnějších vědeckých center Německa. V disertační práci se pod vedením Ferdinanda von Lindemanna věnoval rovnicím matematické fyziky. V roce 1892 složil zkoušky k vyučování matematiky na středních školách a nastoupil roční vojenskou službu. Po skončení vojenské služby nastoupil na univerzitu v Göttingenu, centrum matematické vědy v Německu, kde se stal v roce 1894 asistentem Felixe Kleina, s nímž spolupracoval až do roku 1910. Pod vedením tohoto proslulého matematika habilitoval v roce 1895 s prací o matematické teorii difrakce (Mathematische Theorie der Diffraction). Společně napsali čtyřdílnou publikaci o teorii setrvačníků (Theorie des Kreisels). V roce 1897 se stal profesorem matematiky na Báňské univerzitě v Clausthalu, což mu přineslo existenční zajištění a umožnilo sňatek s Johannou Höpfnerovou, dcerou kurátora göttingenské univerzity. Během manželství se jim narodili tři synové a jedna dcera.

Question: Průkopník rozvoje jaké fyziky byl Arnold Sommerfeld?

Answer: atomové a kvantové


Mikroprocesor

Context: Mezi představitele CPU s instrukční sadou RISC patří zejména mikroprocesory ARM, SPARC, MIPS, PowerPC a Alpha. Mezi představitele VLIW patří zejména mikroprocesory Tilera a některé GPU fy AMD. Nakonec, představitelé instrukční sady typu EPIC jsou mikroprocesory IA-64 a ev. mikroprocesory Elbrus. CPU v prvních mikroprocesorech byly 4bitové, což bylo dáno tím, že často počítaly přímo s čísly v desítkové soustavě. Brzy přišly 8bitové procesory, u nichž se zjednodušeně dá říci, že umí přímo počítat s čísly od 0 do 255, zatímco 16bitový procesor s čísly od 0 do 65535 (tj. 0 až 216-1) atd. Operace s většími čísly pak musí být rozděleny do několika kroků. Procesory se slovem 32bitů byly dlouho dostačující, ale protože kvůli návrhu dokázaly přímo adresovat jen 4 GB virtuální paměti, byly nahrazeny procesory 64bitovými. Existovaly i procesory, které měly exotické šířky slova, například 10 nebo 24 bitů (například DSP z řady Motorola 56000). V počítačích se však prosadily procesory s šířkou slova danou mocninou 2 (kvůli jednodušší manipulaci a vzájemné zaměnitelnosti jednotlivých operandů). Procesory RISC s redukovanou sadou strojových instrukcí a CISC procesory s velkým počtem strojových instrukcí. Jako výhodnější se ukazují instrukční sady typu RISC, avšak některé architektury z důvodu zachování zpětné kompatibility pracují i se strojovým kódem typu CISC (Intel x86). Procesory RISC jsou velmi úspěšné např. v mobilních telefonech nebo v superpočítačích, protože jednodušší architektura se projevuje nižší spotřebou energie. Pro jednoduché aplikace nemusí procesor integrovat jednotku pro správu a ochranu paměti (MMU, anglicky memory management unit), případně podporovat ochranu paměti nebo privilegovaný režim. Pro provoz plnohodnotných operačních systémů (například Windows NT a vyšší tj. XP, 7, 8 ..., Linux, Mac OS X atd.) je jednotka správy a ochrany paměti nezbytná. Bez zmíněné podpory v procesoru jsou velmi omezené možnosti preemptivního multitaskingu, současné práce více uživatelů na jednom počítači nebo virtualizace. Jednočipový mikropočítač nebo také mikrokontrolér (MCU) obsahuje kromě procesoru i další obvody, jako jsou časovače (timery a watchdog timery), nevolatilní paměť (EEPROM, FLASH nebo ROM) a volatilní paměť (typicky SRAM), dále vstupně výstupní obvody, takže je schopen samostatné funkce. Za průkopníky v této kategorii můžeme považovat 8bitový procesor Intel i8051, který poprvé integroval všechny základní periferie (jádro procesoru, paměť RAM, EEPROM, čítače a časovače) na jediném čipu a 16bitový technologický procesor Siemens SAB 80C166, který poprvé integroval A/D převodníky, komunikační linky a masivní systém čítačů/časovačů/přerušení. Následníky řady 80166 dnes[kdy? ] vyrábí Infineon (řada C167 a C166 SV2) a SGS Thomson (řada ST10).

Question: Vyvinula společnosť Intel architektúru x86?

Answer: Jako výhodnější se ukazují instrukční sady typu RISC, avšak některé architektury z důvodu zachování zpětné kompatibility pracují i se strojovým kódem typu CISC (Intel x86).


Insomnie

Context: Insomnie Tento článek je o poruše spánku. Další významy jsou uvedeny na stránce Insomnie (rozcestník). Insomnie (nespavost) je porucha spánku, při níž jedinec nemůže usnout nebo se v spánku často probouzí. Insomniak je člověk trpící insomnií. Příznaky insomnie Insomnie se může projevovat několika způsoby: obtížné noční usínání časné ranní probouzení bez schopnosti znovu usnout časté noční probouzení noční bdělost, záměna dne a noci (paradoxní insomnie) Typy insomnie Insomnie se dělí na několik typů především z hlediska délky trvání. Přechodná insomnie je stav, který trvá zpravidla do jednoho týdne. Obvykle bývá způsobený stresem a není nutné ho považovat za patologický. Tato insomnie zpravidla po nějaké době odezní sama (často po zmizení stresoru – vykonání zkoušky, pohovoru, atd.). Akutní insomnie je známá také jako stress-related insomnia, trvání je do 1 měsíce. Obvykle je vhodný zásah lékaře, který stav insomniaka zkontroluje a konstatuje, zda je nutná léčba. Chronická insomnie může být primární (vznikla sama o sobě, např. kvůli organickému poškození), anebo sekundární (vzniká vlivem jiné nemoci, např. deprese). Dlouhotrvající insomnie může mít vážné zdravotní následky. Fatální familiární insomnie tento typ insomnie je smrtelný a nedá se léčit. Člověk s touto insomnií postupně ztrácí schopnost usnout. Nakonec dosáhne stavu naprosté insomnie, která za odlišných okolností není uskutečnitelná. Touto insomnií trpí pouze pár set lidí na světě. Příčinou jsou priony, napadající určitá thalamická jádra mozku.

Question: Jak se volá porucha spánku, při níž jedinec nemůže usnout nebo se v spánku často probouzí?

Answer: Insomnie


Vesuv

Context: Vesuv (italsky Monte Vesuvio) je činný stratovulkán na Apeninském poloostrově v Itálii. Sopka se vypíná 1281 metrů nad Neapolským zálivem. Vesuv je jednou z nejznámějších sopek světa. Základ Vesuvu tvoří sopka Monte Somma, která má své počátky tisíce let zpět. Dnes je kaldera Monte Sommy zaplněna a původní hora tvoří hřeben táhnoucí se od východu k západu. Tento hřeben omezuje odtok lávy a odvod části pyroklastik. Podle Monte Sommy se jmenuje také jeden ze sopečných tvarů, tzv. somma. Nejznámější erupcí byla erupce z 24. srpna roku 79 našeho letopočtu, kdy zanikla města Pompeje, Herculaneum, Oplontis a Stabie. Během erupce bylo do atmosféry vyvrženo velké množství sopečného materiálu a plynů, které vytvořily mračno zasahující pravděpodobně až do výšky 37 kilometrů. Během exploze se ze sopky do okolí začala šířit žhavá oblaka pyroklastik, která zahubila tisíce lidí, včetně Plinia staršího. Událost to byla natolik hrůzná, že ji popsalo mnoho autorů, včetně Plinia mladšího, synovce výše uvedeného Plinia. Podle toho je taková exploze nazývána pliniovskou nebo též plinijskou explozí. Krátké erupce byly od roku 79 následovány častějšími relativně delšími explozivními a efuzivními erupcemi začínajícími v roce 1631 a končícími prozatím rokem 1944. Erupce z roku 1631 byla nejsilnější od roku 79. Charakterizovaly ji zničující pyroklastické výrony, které způsobily škody široko daleko. V okolí sopky jsou časté úniky sopečných plynů. Existuje evakuační plán, týkající se 25 nejohroženějších měst a 7 tzv. červených zón, jenž počítá s evakuací cca 700 tisíc lidí.

Question: Co je Vesuv?

Answer: sopek


Dějiny Severní Koreje

Context: Zpočátku Stalin odmítal Kimovy požadavky, ale později v roce 1949, kdy v Číně zvítězili komunisté a SSSR vyrobil první atomovou bombu, přehodnotil Kimovu nabídku. V lednu 1950 schválil Stalin myšlenku ovládnutí Jižní Koreje. Sověti poskytli omezenou pomoc ve formě rádců, kteří pomohli celou operaci naplánovat, a také asi 400 instruktorů, kteří trénovali některé elitní Korejské jednotky. Stalin se však nechtěl pouštět do přímé konfrontace s USA přes Koreu a neposkytl tak žádné jednotky ani v případě nutnosti. Vše mělo být zinscenované jakožto občanská válka mezi dvěma konkurenčními režimy [zdroj? ]. Zhruba celý rok před útokem docházelo k malým potyčkám na území podél 38. rovnoběžky, který rozděluje obě země. 25. června 1950 severní jednotky vystupňovaly tlak a začaly přecházet toto pomyslné území ve velkém počtu. V kombinaci s překvapením, lepší armádou a naprostou neschopností jihokorejské armády byl rychle dobyt Soul, I Sung-man a jeho vláda byli nuceni prchnout daleko na jih. Přesto Severní Korea nebyla schopna ovládnout celý poloostrov, neboť do války vstoupily jednotky OSN a USA. V říjnu už byly všechny severní jednotky vytlačeny ze Soulu a spojenci dokonce obsadili Pchjongjang. V listopadu však přišel další zvrat – účast vojsk Čínské lidové republiky. Do konce prosince bylo hlavní město severu opět v komunistických rukou a v lednu 1951 komunisté na pár dnů dokonce obsadili Soul.

Question: Podle kolikáté rovnoběžky se rozdělil Korejský poloostrov?

Answer: 38.


Australopithecus

Context: Odlišný poměr délky končetin v porovnání s moderními lidmi (krátké nohy a dlouhé ruce) i odlišnosti ve způsobu stabilizace nohou a trupu mohly způsobit, že pohyb možná připomínal nedokonalou bipedii malých dětí ve věku dvou až tří let. Chůze mohla být energeticky náročnější, nevhodná pro přesuny na velké vzdálenosti a nebo ve velké rychlosti. Přesto není nutné vnímat tento pohyb jako nedokonalý přechodný stupeň, směřující k lépe vyvinutému člověku. Australopitékové byli dobře přizpůsobení svému prostředí, které obývali poměrně dlouho a úspěšně. Velká části odborníků však předpokládá, že zatímco rod Homo se přizpůsobil rychlému pohybu a běhu v otevřené savaně, australopitékové pomalejší pozemní chůzi alespoň zčásti kombinovali se šplháním v korunách stromů, kde patrně hledali potravu i úkryt před dravci. Svědčí pro to některé přetrvávající znaky, zděděné po předcích - robustní, dobře osvalená pažní kost, dlouhé svalnaté předloktí, pohyblivá ramena i zápěstí, dlouhé prohnuté prsty schopné pevného úchopu nebo částečně odtažitelný palec na noze. Odborníci se ovšem nemohou shodnout, zda jsou pozorované znaky skutečně odrazem částečně stromového života a nebo zda se jedná jen o nepoužívané pozůstatky, které ještě nestihly zcela vymizet. Na četnost užívání stromového patra u australopitéků tak dosud neexistuje jednotný názor. Rozdíly mohly být mezi jednotlivými druhy, mezi samci a samicemi i různými věkovými skupinami. Také je možné, že nešlo jen o šplhání ve větvích, ale i o lezení po skalách a útesech. V každém případě již šplhání ztratilo oproti starším hominidům na významu a některé znaky, výhodné pro život v korunách stromů byly obětovány ve prospěch bipední chůze (např. protistojný palec). Australopiték se tak i ve větvích musel pohybovat svébytným způsobem - jinak než lidoopi, ale i lidé. Nové nálezy navíc ukazují, že adaptace jednotlivých druhů pro bipedii se vzájemně mírně odlišují. Zdá se tedy, že v pliocénu a pleistocénu existovalo souběžně více druhů dvojnohé chůze, v různé míře kombinované se šplháním, ale jen jedna z linií pokračovala ke zdokonalení u rodu Homo. Adaptace k bipedii však ovlivnily i možnosti rozmnožování. Platypeloidní tvar pánve je u moderních lidí velmi nevhodný pro porod, který v tom případě bývá značně komplikovaný až nemožný. Pro samice australopitéků mohl být relativně bezproblémový díky malému objemu mozku, a tudíž i malé hlavičce novorozenců. Přesto již plod zřejmě nemohl procházet porodními cestami přímo jako u šimpanzů, ale byl donucen k částečné rotaci. Zároveň se ovšem nemohl v předozadně zploštělé pánvi otáčet jako u lidí a hlavička tak nejspíše procházela pánví příčně, čelně orientována k jednomu z kyčelních kloubů.

Question: Kde se pohyboval Australopithecus?

Answer: stromů


Dějiny filmu

Context: Ve Francii vznikly první filmové spoločnosti (Pathé a Gaumont). V roce 1908 vznikla ve Francii Společnosť filmového umění (Societé film d́art), a v roce 1906 Charles Pathé zahájil celosvětovou expanzi filmu. Prapočátky filmu tvoří němý film. Ten vznikl koncem 19. století. Promítal se s hudebním doprovodem s pomocí gramofonu, klavíru apod. Optické hračky, hrátky se stínem, "magické lucerny", a vizuální triky existují již tisíce let. Mnoho vynálezců, vědců a výrobců pozorovalo vizuální fenomén, kde se řada individuálních statických snímků dala do pohybu a vytvořily iluzi pohybu – koncept pojmenovaný jako Persistence of Vision. Tuto iluzi poprvé popsal britský lékař Peter Roget v roce 1824 a stala se prvním krokem k vývoji kinematografie. Řada technologií – jednoduché optické a mechanické hračky týkající se pohybu a vize – byla vyvinuta na konci 19. století a předcházela tak zrození filmového průmyslu: V 17. století v Římě byla vynalezen Athanasiusem Kircherem první primitivní "magická lucerna". Byl to přístroj s objektivem, který promítal obraz z fólie na stěnu s jednoduchým zdrojem světla (např. svíčkou). 1824 – vynález Thaumatropu (první verze optického klamu, který využíval konceptu Persistence of Vision, poprvé uvedeném ve vědeckém. článku Petera Rogeta), který pojmenoval anglický lékař Dr. John Ayrton Paris. 1831 – objev zákonu elektromagnetické indukce anglickým vědcem Michaelem Faradayem, princip k výrobě elektřiny a pohánění motorů a ostatních strojů (včetně filmových technik). 1832 – vynález Fantaskopu (nebo také Phenakistiscop) vytvořeným belgickým vynálezcem Josephem Plateau. Zařízení, které simulovalo pohyb. Série nebo sekvence samostatných obrázků zobrazující různé fáze činnosti, jako např. žonglování nebo tance, byly uspořádány po obvodu nebo na okraji drážkovaného kotouče. Když byl kotouč umístěn před zrcadlo a točil s ním, mohl divák při pohledu skrz otvory vidět "pohybující" se obraz. 1834 – vynález a patent dalšího stroboskopického přístroje, Daedalum (v roce 1867 Američanem Williamem Lincolnem přejmenovaným jako Zoetrope), britským vynálezcem Williamem George Hornerem.

Question: Kde byla vynalezena první primitivní magická lucerna?

Answer: v Římě


Čínské znaky

Context: Čínské znaky (čínsky: 漢, 汉, pinyin: Hà, český přepis: Chan-c', japonsky: Kandži 漢, korejsky: Hanča 한) jsou písemná soustava, která je používána pro zápis čínských jazyků (čínštiny, kantonštiny aj.), částečně japonštiny, příležitostně korejštiny a v minulosti též vietnamštiny. Čínské písmo patří mezi starověká písma a jde o nejdéle soustavně používané písmo na světě. Existuje legenda o Cchang-ťieovi, která popisuje jeho vznik. Podle jedné verze této legendy byly čínské znaky vynalezeny, když Cchang-ťie (okolo roku 2650 př. n. l.), byrokrat za legendárního Žlutého císaře, na hoře Jang-sü (dnes v provincii Šan-si) lovil zvěř, když uviděl želvu, jejíž žíly přitáhly jeho pozornost. Inspirovala ho možná logika skrytá v těchto žílách a díky tomu se rozhodl studovat přírodu. Prozkoumal zvířata celého světa, krajiny světa i hvězdy na nebi a vynalezl první symbolický systém zvaný C' (字), jenž se stal prvním čínským písmem. Také se říká, že toho dne, když se znaky zrodily, čínský lid slyšel truchlení ďábla a viděl obilí padat z nebes jako déšť – to označovalo "druhý vznik světa". V čínských znacích se neodráží výslovnost tak přímým způsobem, jako je tomu u latinky v případech mnoha jazyků. Velice zjednodušeně řečeno, téměř pro každý morfém (část slova) existuje zvláštní grafém (grafický prvek - znak, znaménko, značka). Nevýhody Tento fakt samozřejmě značně ztěžuje výuku čtení a psaní jak u cizinců, tak u Číňanů, a je velkou brzdou gramotnosti: na rozdíl od evropských jazyků, kde počet znaků obvykle nepřesahuje 50, čínských znaků jsou tisíce. Obecně řečeno, v jedné době je v užívání přibližně 5000–6000 znaků. Největší slovníky obsahují kolem 80 000 znaků, drtivá většina z nich je však dávno nepoužívána, případně se jedná o varianty (až 1/3). Výhody Na druhou stranu jsou zde i nesporné výhody: v jazykově roztříštěné Číně se spousta vzájemně nesrozumitelných (byť příbuzných) jazyků a dialektů píše těmi samými čínskými znaky. Mluvčí kantonštiny se nedomluví s mluvčím standardní čínštiny, ale pokud jsou oba gramotní, mohou si psát. Z podobného důvodu také čínské televizní stanice vysílají filmy v čínském znění s čínskými titulky. V obdobné funkci jako lingua franca (zprostředkující jazyk) řadu staletí byla v Evropě užívána latina a nyní takto slouží celosvětově angličtina a v muslimských zemích arabština.

Question: Které písmo je nejdéle soustavně používané na světe?

Answer: Čínské písmo


Clive Staples Lewis

Context: Clive Staples Lewis (29. listopadu 1898, Belfast - 22. listopadu 1963, Oxford), známý jako C. S. Lewis nebo pod přezdívkou Jack, byl irský spisovatel, jeden z nejúspěšnějších autorů moderní britské historie. Je známý díky svému dílu z oblastí středověké literatury, křesťanské apologetiky, literární kritiky a beletrie. Jeho v současnosti nejznámějším dílem je série knih Letopisy Narnie. Byl blízkým přítelem J. R. R. Tolkiena, autora Hobita a Pána prstenů. Oba autoři byli vůdčími postavami mezi profesory anglického jazyka na univerzitě v Oxfordu a neformální oxfordské literární skupiny zvané Inklings. Podle svých memoárů Zaskočen radostí byl Lewis po svém narození pokřtěn v irské anglikánské církvi, ale v době svého dospívání od víry odpadl. Pod vlivem Tolkiena a dalších přátel se ve věku kolem 30 let znovu obrátil ke křesťanství a stal se laikem anglikánské církve. Obrácení významně ovlivnilo jeho dílo a jeho rozhlasový pořad o křesťanství vysílaný za války vyvolal vlnu nadšení. V pozdějším období života se oženil s americkou spisovatelkou Joy Greshamovou, která o čtyři roky později ve věku 45 let zemřela na rakovinu kosti. Lewisova díla byla přeložena do více než 30 jazyků včetně češtiny a každý rok se jich prodalo více než milion výtisků. Knih ze série Letopisy Narnie se dosud prodalo více než 100 milionů výtisků. Některá Lewisova díla byla zpracována jako divadelní nebo filmové adaptace, z nichž nejvýznamnější je filmové zpracování Lva, čarodějnice a skříně z produkce The Walt Disney Company, které bylo uvedeno v roce 2005. Z jeho křesťanských děl dosáhly velkého úspěchu a celosvětové popularity např. Rady zkušeného ďábla, které byly přeloženy do desítek jazyků (včetně češtiny) a v současnosti se pracuje na jejich převedení na filmové plátno, či kniha K jádru křesťanství. Je považován za jednoho z nejvýznamnějších křesťanských laických apologetů 20. století. Clive Staples Lewis se narodil 29. listopadu 1898 v Belfastu v Irsku (dnes hlavní město Severního Irska) jako syn advokáta Alberta Jamese Lewise (1863-1929), jehož otec přišel do Irska z Walesu, a Flory Augusty Lewisové (1862-1908), dcery irského anglikánského pastora.

Question: Jak se jmenuje neznámější dílo C. S. Lewise?

Answer: Letopisy Narnie


Suur Munamägi

Context: Suur Munamägi (lotyšsky Munameģ, litevsky Sū Munamiagis, rusky С М; estonské jméno znamená "Velká vejcová hora", jména v ostatních jazycích jsou odvozena z estonštiny) je nejvyšší horou Estonska a také všech pobaltských států. Nadmořská výška jejího vrcholu je 318,1 metrů. Leží v Haanijské vysočině poblíž vesnice Haanja ve střední části estonského kraje Võ, nedaleko lotyšských a ruských hranic. Okolní krajina je mírně kopcovitá a zalesněná. Na nejvyšším místě je vyhlídková věž vysoká 29,1 metru. Z nadmořské výšky 346,7 metrů je při dobré viditelnosti výhled do vzdálenosti 50 km. Blízko vrcholu je pramen, z něhož vytékající voda vytváří v okolí malá jezera a rybníky. Zeměpisné souřadnice hory Suur Munamägi jsou 57° 42' 52" severní šířky a 27° 3' 33" východní délky. == Rozhledna na vrcholu == === Historie === Vyhlídková věž, zprvu jen o výšce necelých 5 metrů, se začala stavět v roce 1816 pod vedením Friedricha Georga Wilhelma von Struve. V roce 1870 se začalo se stavbou nové věže, která měřila 8 metrů, ale výhled z ní byl omezen okolními stromy a plošina věže byla příliš malá pro velký turistický zájem. Proto byla již téhož roku postavena nová věž, která měřila 12 metrů a byla tak vyšší než stromy. Roku 1925 byla místo starší věže postavena nová, 17 metrů vysoká; její dřevěná konstrukce však začala hnít, a tak bylo v rozhodnuto o stavbě nové železobetonové věže. Ta byla vystavěna roku 1939 a její výška byla 25,7 metrů. V roce 1955 se věž dočkala generální opravy, v roce 1969 pak přístavby dalšího patra na výšku 29,1 metrů a přestavby schodiště. V letech 2004 a 2005 byla vybudována nová kavárna, zpevněny cesty z Haanji na vrchol a provedena rekonstrukce věže, v jejímž rámci byl postaven i výtah. Výdaje na rekonstrukci byly cca 10 miliónů estonských korun (cca 18,5 miliónu českých korun). Dne 24. července 2005 byla věž znovuotevřena pro veřejnost. === Návštěva rozhledny ===

Question: Jak se jmenuje nejvyšší hora Estonska?

Answer: Suur Munamägi


Dějiny Brna

Context: Dějiny Brna začínají v raném středověku, přičemž první písemná zmínka pochází z roku 1091. Trvalé lidské osídlení zde však existovalo již dlouhou dobu před tímto datem, přímým předchůdcem města je slovanské hradiště Staré Zámky. První doklady o přítomnosti člověka na území současného Brna pochází již z pravěku. Nejstarším dokladem lidského osídlení území Brna je rukou opracovaný kámen nalezený na Červeném kopci starý přibližně 700 000 let. V oblasti Brna žil také člověk kromaňonský. Významným nalezištěm se stopami osídlení starší doby kamenné je Stránská skála, kde je ovšem i osídlení z období pozdějších (eneolit). Počínaje mladší dobou kamennou (neolit) byl prostor Brna osídlen nepřetržitě, přičemž v některých obdobích pravěku a celý středověk zde existovaly sídelní útvary centrálního významu. Další významná archeologická naleziště jsou např. Bystrc (sídliště kultury s moravskou malovanou keramikou), Hradisko u Obřan (hradiště z období popelnicových polí), Staré Zámky u Líšně (hradiště z období eneolitu a doby hradištní),. Holásky (mohyly z doby halštatské, Brno-Maloměřice (sídliště z mladší doby kamenné, laténské pohřebiště), Řečkovice (osada z doby halštatské), Kotlářská ulice (hrob kovotepce z doby stěhování národů), bohaté na archeologické nálezy je ovšem celé území Brna, jelikož Brněnská kotlina byla velmi příhodná k osídlení (vlídné klima, úrodné půdy, komunikační uzel ap.). Během stavebních prací na univerzitním kampusu v městské části Bohunice byly v roce 2007 nalezeny pozůstatky pravděpodobně opevněné osady z mladší doby kamenné o stáří 6-8 tisíc let. Za odborného archeologického průzkumu byly nalezeny četné pozůstatky dobové keramiky, úlomky pazourků, kostí aj. Z těch se usuzuje, že se mohlo jednat o osadu kupců a lovců, kteří ovlivňovali dění v širokém okolí.

Question: Kde byl nalezen rukou opracovaný kámen, který je nejstarším dokladem lidského osídlení území Brna?

Answer: na Červeném kopci


Jacopo Peri

Context: Byli přesvědčeni, že tehdejší umění je v hlubokém úpadku ve srovnání s klasickým uměním Řeků a Římanů a rozhodli se vzkřísit antickou tragedii tak, jak jí rozuměli. Bylo to v souladu s myšlenkami na kterých vzniklo sdružení umělců Florentská camerata, kde vznikly první pokusy opouštějící renesanční polyfonii, skladby pro sólový zpěv s doprovodem generálního basu, z nichž se později vyvinuly recitativy a árie. Peri a Corsi přizvali ke spolupráci básníka Ottavia Rinucciho a na jeho text vzniklo první dílo zcela nové formy, opera Dafne. Její partitura je bohužel ztracena. Oba skladatelé dále spolupracovali na opeře Euridice, která byla provedena 6. října 1600 v Palazzo Pitti. Na rozdíl od opery Dafne se tato opera do dnešních dnů dochovala, i když v současné době bývají prováděny pouze výňatky jako historická kuriozita. Peri zkomponoval ještě řadu dalších oper, často ve spolupráci s jinými skladateli. Úspěch, který měla opera Euridice se však již nedostavil. V roce 1601 se stal kapelníkem ((maestro di cappella) vévody z Ferrary. V roce 1609 publikoval ve Florencii své dílo Varie musiche a urns, due e tre voci. O jeho dalších osudech není nic známo. Zemřel ve Florencii a je tamtéž pohřben v bazilice Santa Maria Novella. Na dnešní jeviště Periho opery nejsou často uváděny, neboť jejich styl je přece jen poněkud staromódní ve srovnání s mladšími skladateli té doby, jako byl např. Claudio Monteverdi. Periho zásluha na vzniku operní formy je nesporná, stejně tak jako vliv, který mělo jeho dílo na následovníky. Kromě oper Peri zkomponoval mnoho komorní a vokální hudby pro potřeby medicejského paláce. == Opery == Dafne (spoluautor Corsi, 1598, Florencie) Euridice (6.10.1600, Florencie) Tetide (1608) Adone (1611) La liberazione di Tirreno e d'Armea (6. 2. 1617, Florencie) Lo sposalizio di Medoro e Angelica (25. 9. 1619, Florencie) La Flora, ovvero Il natal di Fiori (14. 10. 1628, Florencie) Iole ed Ercole (1628) == Literatura == Jacopo Peri: Ai Lettori. Introduzione a 'Le Musiche sopra l'Euridice', revisione e note di Valter Carignano Jacopo Peri: Le Musiche sopra l'Euridice. Revisione e Note di Valter Carignano, L'Opera Rinata, Torino The New Grove Dictionary of Music and Musicians, ed. Stanley Sadie. 20 vol. London, Macmillan Publishers Ltd., 1980. ISBN 1-56159-174-2 == Externí odkazy == Obrázky, zvuky či videa k tématu Jacopo Peri ve Wikimedia Commons

Question: Proč nejsou Periho opery často uváděny na dnešní jeviště?

Answer: jejich styl je přece jen poněkud staromódní ve srovnání s mladšími skladateli té doby


Max Linder

Context: Max Linder, vlastním jménem Gabriel Maxmilien Leuvielle (16. prosince 1883, Saint-Loubè, Gironde, Francie – 31. října 1925, Paříž, Francie), byl francouzský herec-komik a režisér, francouzský průkopník éry němého filmu. == Životopis == === Začátky === Narodil se nedaleko od francouzského města Bordeaux a pocházel z katolické rodiny. Na přelomu 19. a 20. století se ve věku sedmnácti let osamostatnil, odešel do Paříže a stal se nejprve divadelním hercem. Ale již v roce 1905 se začal věnovat tehdy zbrusu novému druhu umění, právě se rodící kinematografii, kdy začal natáčet grotesky pro známou francouzskou filmovou společnost Pathé. Záhy se stal známým a velice populárním. Před první světovou válkou údajně natočil nejméně 200 krátkých filmových grotesek (ale pravděpodobně mnohem více), ze kterých se do dnešních dob dochoval pouze zlomek. Ve všech svých němých filmech vytvořil filmovou postavu šviháka Maxe, dobře oblečeného smutného muže. Stal se první velkou filmovou hvězdou éry němého filmu, který až do roku 1914 vládl filmovému žánru nejen evropské ale i světové grotesky. Stal se, mimo jiné, také velkou inspirací zejména pro svého nejznámějšího a nejproslulejšího následovníka Charlese Chaplina, kterého si velice vážil. === Poválečné období === Zlom v jeho kariéře představovala první světová válka, ve které bojoval jako dobrovolník, a která pro něj znamenala velký fyzický i psychický otřes. V roce 1916, po svém zranění a návratu z armády odejel na čas do USA, kde v té době již exceloval Charlie Chaplin se svojí filmovou postavou tuláka. Max Linder však, pro svoji nemoc a deprese, již nedokázal svůj předválečný úspěch zopakovat a jeho popularita postupně upadala a brzy se vrátil zpět do Evropy. V roce 1920 se pak do USA ještě jednou vrátil a začal sám točit své vlastní filmy, které si sám produkoval i režíroval.

Question: Ve kterém roce se začal francouzský průkopník éry němého filmu Max Linder věnovat kinematografii?

Answer: 1905


Hmat

Context: Hmat je tradičně řazen mezi pět lidských smyslů. Ve skutečnosti je hmat spíše soubor několika různých smyslů, které pomocí receptorů v kůži umožňují získávat informace z bezprostředního okolí -, te vpichu, vibrací atd. - souhrnně se tyto stimulace nazývají taktilní kontakt. Mezilidský kontakt pomocí doteku se nazývá haptika. Hmatové receptory jsou v kůži rozprostřeny s různou hustotou - nejcitlivější místo hmatu je na konečcích prstů a na špičce jazyka, naopak nejméně je jich na zádech. Slepí lidé nemohou číst proto se učí zvláštní abecedu z vyvýšených bodů, zvanou Braillovo písmo. Body nahmatávají špičkami prstů.

Question: Kde je nejcitlivější místo hmatu?

Answer: na konečcích prstů a na špičce jazyka


Národní park Petrified Forest

Context: 31. července 1909 Rozloha 380 km2 Správa National Park Service Počet návštěvníků 2 697 182 (1962) Poloha Stát Spojené státy americké Spojené státy americké Stát USA Arizona Souřadnice 35°3′38″ s. š., 109°46′51″ z. d. Geodata (OSM) OSM, WMF Národní park Petrified Forest Další informace Web www.nps.gov/pefo/index.htm Obrázky, zvuky či videa v Commons Některá data mohou pocházet z datové položky.Tento box: zobrazit • diskuse Národní park Petrified Forest se nachází ve Spojených státech amerických, v Arizoně. Plocha parku je 380 kilometrů čtverečních. Stáří sedimentů z této lokality činí asi 225 až 209 milionů let (svrchní trias, geologický stupeň nor).[1] Popis Nadmořská výška je 1556 m na jižním a 1902 m na severním vstupu. Počasí nemá žádné extrémy, nejvíce srážek bývá pří letních bouřkách. Charakter krajiny je náhorní plošina pouštního typu, jsou zde zčásti pěkně zbarvené, geologicky vrstvené vrchy a pahorky, hlavní turistickou atrakcí jsou zkamenělé kusy dřeva a kmenů pravěkých dřevin. Vývoj Krajina na území dnešního Národního parku Petrified forest je pustá a suchá. Poslední les tu rostl pouze v dávné minulosti – asi před 220 miliony let.[2] Tenkrát, v období triasu, pokrývaly jižní okraj pouze velké bažinaté oblasti, protékané několika řekami, husté porosty jehličnatých stromů, podobných dnešním jedlím, pod nimiž vyrůstaly obrovské kapradiny. Ve vodách žili velcí plazi, předchůdci dnešních krokodýlů, a bohatou vegetací na březích rejdili malí ještěři a dinosauři. Odumřelé, podmáčené nebo větrem vyvrácené stromy byly říčnímy proudy odplavovány do močálů a tam, společně s uhynulými živočichy, pohřbeny hluboko pod silnými vrstvami bahna a kalů. Tyto organismy, dokonale odříznuty od přívodu kyslíku, se rozkládaly a trouchnivěly jen velmi pomalu. Kostry zvířat byly dokonale konzervovány a mrtvé dřevo postupně nasakovalo vodou, obsahující vyloučené křemičitany. Organická tkaniva byla nahrazena minerály, kusy dřeva a celé stromy zkameněly. Krajina byla později zasažena silnými výbuchy sopek, jejichž láva a horký popel udusily všechno živé. Následkem vzájemného posuvu kontinentálních desek zemský povrch v této části světa poklesl a byl zaplaven velkými vnitrozemskými jezery, která na pohřbené lesy navršila další vrstvy sedimentů. Když se krajina při pozdějších horotvorných pohybech opět zvedla, zmíněné spodní geologické vrstvy, nahromaděné v průběhu miliónů let, praskaly a s nimi praskaly také kmeny zkamenělých stromů. Větrná a vodní eroze pak postupně odkrývala horní vrstvy a jednotlivé vzácné fragmenty zkamenělého dřeva se tak znovu dostaly na světlo.

Question: Jaká velká je plocha národní parku Petrified Forest?

Answer: 380 kilometrů čtverečních


Obratník Kozoroha

Context: Obratník Kozoroha je na Zemi obratník na jižní polokouli, který se nachází na 23° 26' 14.440" jižní šířky. Jedná se o nejjižnější rovnoběžku, kde Slunce může být v zenitu. K tomu zde dochází právě jednou za rok, a to v době zimního slunovratu. V okolí obratníku Kozoroha se podobně jako na severní polokouli v oblasti obratníku Raka nachází pásmo pouští. Konkrétně jsou to Atacama v Jižní Americe, Kalahari v Africe a pouště vnitrozemí Austrálie. == Státy == == Zajímavosti == V důsledku relativně sporého výskytu souše na jižní zemské polokouli existují pouze čtyři státy, ležící celé na jih od obratníku Kozoroha: Lesotho Lesotho Nový Zéland Nový Zéland Svazijsko Svazijsko Uruguay UruguaySvá hlavní města mají jižně od obratníku ještě Argentina, Austrálie, Botswana, Chile, Jihoafrická republika, Mosambik a Paraguay. Přímo na obratníku leží brazilská megalopole Sã Paulo. == Odkazy == === Poznámky === === Související články === Obratník Raka Rovník Tropický pás

Question: Která brazilská megalopole leží přímo na obratníku?

Answer: Sã Paulo.


Rakouský šilink

Context: Rakouský šilink 20šilinková mince Rakouský šilink byl rakouskou měnou od roku 1924 do roku 1999. Historické období platnosti šilinku se dělí na dvě období – první republika a druhá republika. Po první světové válce byl zaveden šilink místo inflační Rakousko-uherské koruny. Od připojení Rakouska k Třetí říši platila v Rakousku říšská marka. Po druhé světové válce byl opět zaveden oběh šilinku. Šilink se dělil na 100 grošů. Mince a bankovky vydávala Rakouská národní banka (Österreichische Nationalbank). Vyměňovány za euro byly do 1. března 2012. ISO 4217 kód měny byl ATS. Šilink první republiky (1925–1938) Rakouský šilink byl zaveden měnovou reformou z 1. března 1925 nahradil tehdejší, inflací po první světové válce znehodnocenou, rakousko-uherskou korunu. Mince a bankovky Mince byly raženy v hodnotách 1, 2, 5, 10, 20, 50 grošů a 1, 2, 5 šilinků. V roce 1929 byly vydány zlaté mince v hodnotě 25 a 100 šilinků. Bankovky byly vydávány v hodnotách 5, 10, 20, 100 a 1000 šilinků. V roce 1929 byla emise doplněna o bankovku 50 šilinků. Po anšlusu Rakouska Třetí říší byl šilink nahrazen Říšskou markou v nevýhodném kurzu 1 RM = 1,50 S. Šilink druhé republiky (1945–2002) Byly zavedeny mince v hodnotě 1, 2, 5, 10, 20, 50 grošů a 1, 2, 5, 10 šilinků a také méně užívané 20 a 50 šilinky. Poslední úplná emise oběžných mincí byla vydána v roce 1946. Mince 1 a 20 grošů se brzy přestaly razit z důvodu své neekonomičnosti. Nejnovější mincí byla bimetalická mince s hodnotou 50 šilinků, která byla vydána v roce 1996, připomínala rakouské milénium a obíhala společně s bankovkou téže hodnoty. Na líci všech rakouských mincí byl buď státní znak nebo číslovka nominální hodnoty. Na rubu byl motiv spojený s Rakouskem. Bankovky byly vydávány v hodnotách 20, 50, 100, 500, 1000 a 5000 šilinků. Poslední neúplná emise bankovek byla dána do oběhu v roce 1997, a to jen nominály 500 a 1000 šilinků. Na líci všech rakouských bankovek byly portréty významných Rakušanů: 20 šilinků – Moritz Daffinger / Vídeňské výtvarné muzeum Albertina, 50 šilinků – Sigmund Freud / Vídeňská lékařská škola Josephinum, 100 šilinků – Eugen Böhm /Akademie věd ve Vídni, 500 šilinků – architekt Otto Wagner / Poštovní spořitelna ve Vídni, 1000 šilinků – Erwin Schrödinger / Vídeňská univerzita a vědci při práci 5000 šilinků Wolfgang Amadeus Mozart / Vídeňská opera.

Question: Jaký je kód měny rakouského šilinku?

Answer: ATS


Vojenský újezd Březina

Context: Další údaje Kód části obce 14125 Geodata (OSM) OSM, WMF multimediální obsah na Commons Zdroje k infoboxu a českým sídlům.Některá data mohou pocházet z datové položky. Vojenský újezd Březina (německy Birkicht), dříve též vojenský výcvikový prostor Dědice, je vojenský újezd na severu okresu Vyškov v lesnatém území Drahanské vrchoviny. Území újezdu zahrnuje 158,206 km² lesů, újezd byl vytvořen vládou ČSR dne 17. dubna 1951 s platností od 1. května 1951 na základě zákona č. 169/1949 Sb., o vojenských újezdech, na území dosavadního vojenského tábora Dědice zřízeného vládou ČSR v roce 1936. Na rozdíl od případů jiných vojenských újezdů nebyla při jeho zřízení vysídlena žádná obec. Újezdní úřad vojenského újezdu sídlí ve Vyškově a vykonává mimo jiné také funkci stavebního dozoru a matriky. Téměř celé území vojenského újezdu je zalesněno. Nezalesněné a odlesněné plochy tvoří především různé vojenské areály. Na území vojenského újezdu se nachází i Myslejovická nádrž. K roku 2016 není na území újezdu nikdo hlášen k trvalému pobytu. Součástí vojenského újezdu Březina jsou katastrální území Doubrava u Březiny, Kotáry, Osina, Pulkava, Stříbrná u Březiny a Žbánov. Památky na území vojenského újezdu Související informace naleznete také v článku Seznam kulturních památek v okrese Vyškov.

Question: Na základě jakého zákona byl vytvořen vojenský újezd Březina?

Answer: 169/1949


Filament

Context: Filament je v textilní terminologii mezinárodní označení pro všechna vlákna neomezené délky. Filament je tedy souhrnné pojmenování pro všechna umělá textilní vlákna s výjimkou vláken, které jsou stříhána, řezána nebo trhána na určitou staplovou délku a přírodní hedvábí V odborné češtině se však (odlišně od mezinárodního standardu) filament definuje jako "jedničné nekonečné vlákno z chemického hedvábí ". (Například podle německého Zákona o označování textilií se jako hedvábí (Seide) smějí označovat pouze výrobky z přírodního hedvábí). Chemické vlákno bez omezení délky se dodává k textilnímu zpracování nejčastěji jako svazek elementárních vláken (zpravidla sdružených ze všech otvorů jedné zvlákňovací trysky). Těmto elementárním vláknům se dříve říkalo kapiláry, dnes se pro ně často používá také označení filamenty. Počet elementárních vláken ve filamentové přízi se označuje písmenem f, např. polyesterová příze s jemností "5 tex f 18" sestává z 18 jednotlivých vláken. Filamenty pro určité účely (rybářské šňůry, štětiny kartáčů) se zvlákňují přes trysku s jedním otvorem a zůstávají jako jednoduchá (poměrně tlustá) nit. Tato vlákna se nazývají monofily. Svazku jednotlivých vláken se říká multifil. Světová výroba filamentů se v 1. dekádě 21. století zvýšila asi o 70 %. V roce 2015 obnášela celková produkce 44 miliony tun, z toho většina polyesterových a polyamidových vláken. Výraz filament se vyskytuje v několika jiných oborech (elektrotechnika, biologie, astronomie) bez jakékoliv souvislosti s textilními vlákny.

Question: Jak se v odborné češtině definuje filament?

Answer: jedničné nekonečné vlákno z chemického hedvábí


Titan (prvek)

Context: Tento bílý pigment je mimořádně stálý, zdravotně zcela nezávadný s vysokou krycí schopností a patří proto mezi nejkvalitnější dostupné bílé pigmenty. Praktické použití nachází jak při výrobě barev, tak ve sklářském a keramickém průmyslu, používá se i při výrobě vysoce kvalitního papíru, jako plnivo při výrobě plastických hmot a někteří výrobci jej přidávají i do zubních past. Díky tomu, že prochází trávícím traktem nepozměněn, je používán i v potravinářském průmyslu k bělení mléka. Odhaduje se, že oxid titaničitý tvoří více než 90 % celosvětové spotřeby produktů z titanu. Chlorid titaničitý TiCl4 je bezbarvá kapalina o bodu varu 137 °C. Je základním meziproduktem při přípravě čistého titanu Krollovým procesem. Při kontaktu s atmosférickou vlhkostí dochází k jeho postupné hydrolýze podle rovnice:TiCl4 + 2 H2O → TiO2 + 4 HClVznikající TiO2 vytváří intenzivní bílý dým, který není prakticky toxický. Uvedený jev nachází využití v pyrotechnice při výrobě zadýmovacích granátů, při vytváření umělé mlhy (například při natáčení filmů) nebo při leteckých show. TiCl4 také slouží jako katalyzátor (Ziegler-Natta. NP v roce 1963) při polymeracích nenasycených uhlovodíků.Chlorid titanitý TiCl3 se používá v titanometrii. Má redukční účinky.

Question: Jaká je chemická značka titania?

Answer: Ti


Shakespeare

Context: William Shakespeare (pokřtěn 26. dubna 1564 – zemřel 23. dubna 1616) byl anglický básník, dramatik a herec, který je široce považován za největšího anglicky píšícího spisovatele a celosvětově nejpřednějšího dramatika. Je často nazýván anglickým národním básníkem a "bardem z Avonu". Dochovalo se jemu připsaných přibližně 38 her (včetně těch, na kterých asi s někým spolupracoval), 154 sonetů, dvě dlouhé epické básně a několik dalších básní, z nichž některé jsou nejistého autorství. Jeho hry byly přeloženy do všech hlavních živých jazyků a jsou uváděny častěji než hry jakéhokoli jiného dramatika. Shakespeare se narodil a vyrůstal ve Stratfordu nad Avonou, v anglickém hrabství Warwickshire. Ve věku 18 let se oženil s Anne Hathawayovou, se kterou měl tři děti: dceru Susannu a dvojčata syna Hamneta a dceru Judith. Někdy mezi lety 1585 a 1592 začal v Londýně úspěšnou kariéru jako herec, spisovatel a částečný vlastník herecké společnosti s názvem Služebníci lorda komořího (Lord Chamberlain's Men), později známé jako Královská společnost (King's Men). Zdá se, že kolem roku 1613 ve věku 49 let odešel na odpočinek do Stratfordu, kde zemřel o tři roky později. Dochovalo se jen velmi málo záznamů ze Shakespearova soukromého života, což podnítilo značné spekulace o takových věcech, jako jsou jeho fyzický vzhled, sexuální zaměření a náboženské přesvědčení, a také zda práce, které jsou jemu přisuzovány, nebyly ve skutečnosti napsány někým jiným. Shakespeare vytvořil většinu ze svých známých prací mezi lety 1589 a 1613. Některé jeho rané hry byly komedie. V dalším období vytvořil Shakespeare mnoho her na historické náměty, hlavně z anglických dějin, ale také např. velké drama Julius Caesar. Později, asi do roku 1608, pak psal své slavné tragédie, jako jsou Hamlet, Othello, Král Lear a Macbeth, které jsou považovány za vrcholná díla anglickojazyčné literatury. V poslední fázi vytvářel pravděpodobně ve spolupráci s jinými autory tragikomedie, známé též jako romance. Mnoho ze Shakespearových her bylo publikováno již během jeho života ve vydáních různé kvality a s různou přesností. Nicméně v roce 1623 John Heminges a Henry Condell, dva Shakespearovi přátelé a herečtí kolegové, publikovali takzvané První folio, první konečné a souhrnné znění Shakespearových her. Je to posmrtné vydání, které zahrnuje až na dvě všechny hry, obecně připisované Shakespearovi. Předmluvou k tomuto vydání byla poema od Bena Jonsona, ve které je Shakespeare prozíravě oslavován jako člověk "nejen pro tento čas, ale navěky". Ve 20. a počínajícím 21. století byly Shakespearovy práce opakovaně znovuobjevovány a upravovány na podkladě nových směrů bádání a inscenování.

Question: Ve kterém měste se narodil William Shakespeare?

Answer: ve Stratfordu nad Avonou


Slovensko

Context: Po znovuzískání moci Viktora Janukoviče vzájemná kulturní a hospodářská spolupráce ale opět upadla. Z velmocí jsou důležitým partnerem především Spojené státy americké. Slovenská vláda se na straně Američanů účastnila války v Iráku a ačkoliv po nástupu Roberta Fica v roce 2006 vztahy mezi oběma zeměmi opadly a slovenské jednotky byly z Iráku staženy, došlo k tomu až po vzájemné dohodě obou vlád. Z dalších velmocí se Slovensko podílí na hospodářské spolupráci s Ruskem, přičemž důsledným proponentem silnější orientace na Rusko byl v minulosti právě premiér Robert Fico. Komplikované vztahy zůstávají s Maďarskem. Vzhledem k tomu, že v obou zemích fungují vlády, které pro svou agendu využívají ve velké míře nacionalistických hesel, obě strany opakovaně vyostřují národnostní konflikty pro svoji vlastní potřebu. Češi a Slováci mají dodnes blízké kulturní a jazykové rysy. Nicméně vzhledem k vývoji v rozdílných státních útvarech se postupně od raného středověku vytvořily dva rozdílné etnické celky, které si přes časté kontakty navzájem udržely vlastní výlučnost. V průběhu historického vývoje probíhaly mezi Čechy a Slováky četné kulturní kontakty, projevující se například v užívání češtiny jako literárního a liturgického jazyka především slovenskými protestanty. V dobách národního obrození, zvláště v první polovině 19. století, do jisté míry obě etnika spolupracovala a po první světové válce společně dala vzniknout novému společnému státnímu útvaru – Československu. Následující vztahy během 20. století ovlivnila rozdílná pojetí fungování československého státu politickými představiteli obou národů a s nimi spojené i slovenské autonomní hnutí. Toto hnutí souviselo i se vznikem prvního samostatného slovenského státu, který byl vyhlášen na popud Adolfa Hitlera, což nacistickému diktátorovi umožnilo ospravedlnit rozbití Československa. Mnozí Češi v čele s Edvardem Benešem proto chápali Slováky jako nespolehlivý element, jakkoliv byl tento názor oslaben například událostmi Slovenského národního povstání. Poválečné období tak nebylo využito k žádné formě česko-slovenského vyrovnání a naopak za komunistického režimu byl nastolen přísně centrálně spravovaný systém řízený Komunistickou stranou. Federalizace Československa v roce 1969 zůstala prakticky jen na papíře a vzájemné problémy soužití v jednom státě tak byly pouze odsunuty do pozadí. Otázka kompetencí mezi federální vládou a jednotlivými částmi České a Slovenské federativní republiky po roce 1990 byla předmětem dlouhých a náročných jednání, které nakonec v roce 1992 vyústily v rozhodnutí politických špiček o odluce obou států a ve vznik dvou samostatných suverénních státních útvarů, České a Slovenské republiky.

Question: Mají Češi a Slováci dodnes blízké kulturní a jazykové rysy?

Answer: Češi a Slováci mají dodnes blízké kulturní a jazykové rysy.


Válka s Mloky

Context: Válka s Mloky (někdy též Válka s mloky) je klasická alegorie Karla Čapka, napsaná roku 1935 (poprvé vydaná v letech 1935–1936 na pokračování v Lidových novinách). == Děj == Kapitán Van Toch (který je ovšem českého původu) objeví na ostrově Tana Masa v Tichém oceánu podivné, inteligentní, v moři žijící tvory, podobné mlokům. Zahájí s nimi výměnný obchod: kapitán Van Toch dodá mlokům nože na obranu proti žralokům, kteří mločí populaci decimují, a mloci na oplátku budou nosit kapitánu Van Tochovi perly. Seznámí s tímto projektem svého známého z dětství, továrníka G. H. Bondyho, který začne mlokům dodávat i jiné potřeby. Kapitán Van Toch mezitím vysazuje mloky i na jiných ostrovech Tichého oceánu. Po smrti kapitána Van Tocha se začne s mloky obchodovat jako s levnou pracovní silou, jsou také podrobeni vědeckému výzkumu, z něhož vyjde najevo, že se jedná o druh Andrias scheuchzeri, miocénního mloka, u kterého se předpokládalo vyhynutí. Mloci se ale postupně vyvinou v ještě inteligentnější tvory (za pomoci člověka), značně se přemnoží, vzbouří, začnou vyhrožovat lidem válkou, jestli jim nedovolí zbourat břehy pevnin, aby mohli rozšířit svůj podmořský svět. Mloci bourají pevniny, vzhledem k potřebě vzniku mělčin. Ze začátku je dáno, že mloci nemohou žít ve sladké vodě. Beznadějnost situace je zdůrazněna na konci knihy, kdy se už i ve Vltavě objeví černá hlava s opačnými víčky. Budoucnost lidstva je nejistá... == Výklad == Válka s mloky je z hlediska tématu relativně klasickou antiutopií, obávající se odlidštění společnosti. V textu je značné množství narážek na německý nacismus, s nímž Čapek hluboce nesouhlasil (např. "Zejména v Německu byla veškerá vivisekce (mloků) přísně zapovězena, ovšem jen židovským badatelům."), celé dílo je také možno vykládat jako alegorii na rozpínavost Třetí říše (teze o lebensraumu). == Adaptace a inspirace == V roce 1958 vznikla rozhlasová adaptace románu s Karlem Högerem, Janem Pivcem, Rudolfem Hrušínským, Františkem Filipovským a dalšími režírovaná Jiřím Horčičkou.

Question: V kterém roku napsal Karel Čapek alegorii Válka s mloky?

Answer: 1935


Pidgin

Context: Pidgin (dříve známý jako Gaim, původně jako GTK+ AOL Instant Messenger) je multiprotokolový multiplatformní klient pro instant messaging. Tento program podporuje celou řadu komunikačních protokolů: AIM, Bonjour, Gadu-Gadu, Google Talk, GroupWise, ICQ, IRC, MSN, MXit, SILC, SIMPLE, Sametime, XMPP (Jabber), Yahoo! a Zephyr. Tato aplikace je svobodný software vytvářený pod licencí GNU GPL. Program je napsán pod knihovnou GTK+ 2 a k dispozici jsou verze pro Linux, Windows, macOS, BSD, Qtopia (například Sharp Zaurus) a další. Pidgin slouží jako klient pro několik komunikačních protokolů, které umožňuje uživateli využívat zároveň. Program je možno rozšířit množstvím pluginů. Pidgin podporuje textovou komunikaci ve stylu ICQ, posílání souborů přes některé protokoly, chaty a IRC kanály. Uložené kontakty je možno sledovat, Pidgin je schopen automaticky odeslat zprávu kontaktu při jeho připojení, upozornit uživatele, že se daný kontakt přihlásil, vrátil z nečinnosti, odhlásil se... Jednotlivá okna chatů, kanálů a rozhovorů mezi uživateli je možno sdružovat do jednoho okna se záložkami. Pidgin automaticky zaznamenává veškerou komunikaci do historie, ve které je možno vyhledávat klíčová slova. Program podporuje Zprávy o nepřítomnosti (informace pro ostatní uživatele, že uživatel není přítomen, nepřeje si být rušen...), různá kódování textové komunikace, ale stává se, že má problém s přijímáním zpráv od klientů, kteří nejsou schopni správně pracovat s kódováním (a nebo informace o kódování neodesílají). Okno kontaktů je možno minimalizovat do tzv. "Oznamovací oblasti". Pro běh programu pod operačním systémem Windows je nutno mít nainstalovány knihovny GTK+ 2. Tento program podporuje mnoho jazykových verzí, včetně české. Aplikace je svobodný software licencovaný pod GNU GPL a proto může kdokoliv přispívat k jeho vývoji. Pidgin je primárně vyvíjen skupinou vývojářů okolo projektu. Hlavním sponzorem je společnost Linspire. V minulosti došlo k rozštěpení projektu (fork) a vznikla varianta Gaim-vv, která podporuje přenos videa a zvuku. Tato odnož ale momentálně stagnuje a opožďuje se za původní verzí. Aktuální verze Gaim-vv nemusí podporovat všechny platformy jako původní Gaim (nyní Pidgin) a tyto dva programy nelze považovat za totožné. Odštěpení původně vzniklo, protože společnost Linspire potřebovala komunikační program zároveň podporující přenosy videa a zvuku. Pidgin je možno rozšířit množstvím pluginů, které přinášejí další možnosti tohoto programu. Informace o některých naleznete v textu níže. Guifications Vyskakující upozornění na aktivitu, podobně jako u MSN Messengeru, jednotlivé akce se dají nastavit, stejně jako oblast zobrazování na obrazovce. Vzhled těchto oken lze měnit pomocí guifications témat. Domácí stránka projektu: http://guifications.sourceforge.net/ Gaim encryption Plugin umožňující šifrování komunikace mezi dvěma programy Pidgin (oba musejí mít tento plugin správně nainstalován) nezávisle na použitém protokolu.

Question: Čo je Pidgin?

Answer: multiprotokolový multiplatformní klient


Zetská bánovina

Context: Zetská bánovina Poloha Zetské bánoviny v rámci jugoslávského království Zetská bánovina (srbochorvatsky З б/Zetska banovina) byla administrativní jednotka Království Jugoslávie mezi lety 1929 až 1941. Svým názvem odkazovala na středověké knížectví Zeta. Zahrnovala území dnešní Černé Hory, jihozápadní část současné Bosny a Hercegoviny, jižní část současného Chorvatska (od města Dubrovník až po Prevlaku, západ Kosova a část regionu Sandžak. Správní centrum regionu se nacházelo ve městě Cetinje, historickém centru černohorského knížectví. Rozloha bánoviny činila 30 997 km² a v roce 1931 zde v rámci sčítání lidu bylo zaznamenáno 925 516 obyvatel. Hranice regionu byly stanoveny tak, aby znemožnily růst chorvatského, resp. albánského nacionalismu.[1] V roce 1939 byly západní části připojeny k Chorvatské bánovině. Představitelé Zetské bánoviny 1929–1931: Krsta Smiljanić 1931–1932: Uroš Krulj 1932–1934: Aleksa Stanišić 1934–1936: Mujo Sočica 1936–1939: Petar Ivanišević 1939–1941: Božidar Krstić 1941: Blažo Đukanović Reference ↑ ŠÍSTEK, František. Dějiny Černé Hory. Praha: Lidové noviny, 2017. 614 s. ISBN 978-80-7422-498-0. S. 348. (čeština)

Question: S jakým účelem byly stanoveny hranice regionu Zetská bánovina?

Answer: aby znemožnily růst chorvatského, resp. albánského nacionalismu


Velbloud

Context: Velbloud je společné označení pro dva druhy sudokopytníků: velblouda dvouhrbého (Camelus bactrianus), zvaného též drabař, a velblouda jednohrbého (Camelus dromedarius) neboli dromedára. Arabové rozeznávají přes dvacet plemen velblouda. České slovo velbloud má velmi zajímavou etymologii. Lidé jej často spojují s adjektivem velký a slovy bloud, bloudit či obluda, jedná se však o zcela mylnou lidovou etymologii. Ve skutečnosti se do slovanských jazyků dostalo v období Stěhování národů z gótštiny. Základem je gótské slovo ulbandus, odvozené z řeckého názvu slona elefas (genitiv -antos). Gótové se v oblasti Černomoří ve 3.-5. stol. setkávali s východními kočovníky, zejména Alany a Huny, kteří chovali velbloudy. Gótové pro toto zvíře neměli jméno, ale prostřednictvím antické kultury znali slony. Přenesení názvu slona na velblouda bylo zřejmě motivováno setkáním s velkými neznámými dopravními zvířaty. Slovenské slovo ťava má turkický původ a do slovenštiny proniklo přes maďarštinu. Latinský název Camelus pochází ze semitských jazyků - např. v hebrejštině a aramejštinš gamal. Termín dromedár pochází z řečtiny. Velbloud je značně vysoký, statný přežvýkavec s malou hlavou na mohutném krku. Dosahuje výšky do dvou a půl metru, délky do tří a půl metrů.

Question: Co je to dromedár?

Answer: velblouda jednohrbého


Studio Ghibli

Context: Jeho mateřskou společností je Tokuma, která také nakládá s právy na jednotlivé filmy. Jméno Ghibli pochází z italské přezdívky pro saharská průzkumná letadla z druhé světové války, původně z arabského výrazu ghibli (v italštině sirocco, jiný výraz pro horký vítr vanoucí Saharou). Jeho japonská výslovnost je však /džibri/ nebo /džiburi/. Podle jedné domněnky za jménem stojí úmysl zakladatelů do světa anime vnést nový vítr; jeden ze zakladatelů, Hajao Mijazaki, je známým milovníkem létání a italskému letectvu také později věnoval film Porco Rosso. Logem Studia Ghibli je Totoro, postava z filmu Můj soused Totoro. Mezi nejznámější filmy studia Ghibli patří Mijazakiho Cesta do fantazie a Princezna Mononoke nebo Takahatův Hrob světlušek. Celkem doposud studio vydalo 22 celovečerních filmů. Naušika z Větrného údolí (1984) (produkoval Topcraft, technicky nejde o film studia Ghibli, obvykle se k nim však řadí) Laputa: Zámek v oblacích (1986) Hrob světlušek (1988) Můj. soused Totoro (1988) Doručovací služba čarodějky Kiki (1989) Střípky minulosti (1991) Porco Rosso (1992) Umi ga kikoeru (1993) Pom poko (1994) Šepot srdce (1995. ) Princezna Mononoke (1997) Naši sousedé Jamadovi (1999) Cesta do fantazie (2001) Království koček (2002) Zámek v oblacích (2004) Příběhy ze Zeměmoří (2006) Ponyo z. útesu nad mořem (2008) Arrietty ze světa půjčovníčků (2010) Kokuriko-zaka kara (2011) Zvedá se vítr (2013) Příběh o princezně Kaguje (2013) Omoide no Marnie (2014) Červená. želva (2016) Sora iro no tane (1992) (krátký televizní film) Nandaró (1992) (televizní reklama pro stanici NHK) On Your Mark (1995) (hudební klip.

Question: Co patří mezi nejznámější filmy studia Ghibli?

Answer: Cesta do fantazie a Princezna Mononoke nebo Takahatův Hrob světlušek


Národní socialistické hnutí

Context: Národní socialistické hnutí (anglicky National Socialist Movement) je neonacistická politická strana ve Spojených státech amerických. Založil ji v roce 1974 Robert Brannen, bývalý člen Americké nacistické strany. Dne 1. května 2011 zastřelil šéfa kalifornské pobočky strany, Jeffa Halla, jeho desetiletý syn. == Reference ==

Question: Jak se jmenuje zakladatel amerického Národního socialistického hnutí?

Answer: Robert Brannen


Jaromír Jágr

Context: Jaromír Jágr (* 15. února 1972 Kladno) je český hokejový útočník hrající za klub Rytíři Kladno, který se v roce 2019 vrátil do české extraligy. Dříve působil v amerických a kanadských klubech Pittsburgh Penguins, Washington Capitals, New York Rangers, Philadelphia Flyers, Dallas Stars, Boston Bruins, New Jersey Devils, Florida Panthers a Calgary Flames, několik let hrál také za ruský tým Avangard Omsk v KHL. V Česku je spjatý s kladenským klubem, jehož je od roku 2011 většinovým majitelem. S českou reprezentací vyhrál olympijský hokejový turnaj i mistrovství světa. Je celosvětově respektovanou a uznávanou osobností v oblasti sportu a řadí se mezi nejlepší hokejové hráče všech dob. V NHL získal dvakrát Stanley Cup, pětkrát byl vítězem kanadského bodování a stal se historicky nejlepším Evropanem hrajícím v této soutěži. V různých statistických žebříčcích této kanadsko-americké ligy se pohybuje na předních místech, přičemž mezi všemi aktivními hokejisty je co do počtu gólů, asistencí i kanadských bodů nejlepší. Je držitelem i dalších rekordů NHL – stal se například nejstarším hráčem, který vstřelil hattrick. V roce 2005 se Jágr spolu s Jiřím Šlégrem stal členem Triple Gold Clubu, jenž sdružuje hráče, kteří vyhráli všechny tři hlavní hokejové soutěže – Stanley Cup, olympijské hry a mistrovství světa. V roce 2008 byl uveden do Síně slávy českého hokeje. == Kariéra == === Pittsburgh Penguins (1990–2001) === Jaromír Jágr byl draftován týmem Pittsburgh Penguins jako celkově pátá volba 1. kola draftu v roce 1990.

Question: Je Jaromír Jágr historicky nejlepším Evropanem hrajícím v NHL?

Answer: V NHL získal dvakrát Stanley Cup, pětkrát byl vítězem kanadského bodování a stal se historicky nejlepším Evropanem hrajícím v této soutěži.


Itálie

Context: BRT v roce 1999). Dalšími odvětvími jsou průmysl elektrotechnický, chemický, textilní, papírenský, potravinářský, průmysl stavebních hmot a výroba železa a oceli. Itálie je po Číně a Hongkongu třetí největší vývozce (28 mld. USD) a sedmý největší dovozce textilních výrobků (15 mld. USD). V potravinářství je významná produkce vína, cukru, masa, mléka, sýrů, těstovin, vlny a rybích výrobků. Dopravní síť je hustá a kvalitní. Je zde celkem 6 500 km dálnic spojujících všechny oblasti země. Železniční síť disponuje s 16 225 km tratí, z toho 855 km jsou tratě vysokorychlostní. Itálie má velkou námořní a leteckou flotilu (státní aerolinie Alitalia jsou členem SkyTeam stejně jako ČSA). Významné námořní přístavy jsou Janov (Genova), Livorno, Neapol (Napoli), Salerno, Reggio di Calabria, Palermo, Tarent (Taranto), Bari, Ancona a Terst (Trieste). Velká letiště jsou Řím-Fiumicino-Leonardo da Vinci, Milano-Malpensa a Palermo-Falcone. Do Itálie vede z Alžírska přes Tunisko plynovod. Itálie patří mezi turisticky nejnavštěvovanější státy světa. Zemi ročně navštíví mezi 40 a 105 miliony turistů. Turismus zde přitom tvoří asi 12 % HDP. Turisty sem lákají antické a středověké renesanční památky (Řím (Roma), Florencie (Firenze), Benátky (Venezia), Pisa), pláže (prakticky celé pobřeží, Bibione, Rimini; Gardské jezero), hory (Alpy, Cortina d'Ampezzo) i venkov (Umbrie, Toskánsko). Lákadly jsou i lázně a různé filmové a hudební festivaly (Benátky, San Remo). V Itálii se nachází nejvíce kulturních památek zapsaných na seznamu UNESCO (47). Související informace naleznete také v článku Obyvatelstvo Itálie. S 62 milióny obyvatel podobně jako Velká Británie a Francie patří Itálie k nejlidnatějším státům Evropy a je nejlidnatější z celé jižní Evropy. Itálie bývala zemí masové emigrace, ke konci dvacátého století se naopak stala jedním z vyhledávaných cílů imigrace. V procesu neregulérního zaměstnávání cizinců, které se v osmdesátých letech 20. století podle odhadů týkalo půl milionu až milionu osob, byli nejsilněji zastoupeni imigranti z Maroka a Tuniska. K nim se přidávali skupiny z bývalých italských kolonií v Africe /hlavně Somálsko a Eritrea/ i z jiných oblastí světa - od Latinské Ameriky /např. Brazílie/ až po Asii. Část imigrantů pocházela z Rumunska. Urbanizace dosahuje 67 %. V Itálii je mnoho měst s více než sto tisíci obyvateli.

Question: Patří Itálie mezi turisticky nejnavštěvovanější státy světa?

Answer: Itálie patří mezi turisticky nejnavštěvovanější státy světa.


Facebook

Context: Se svými 2 miliardami aktivních uživatelů (červen 2017) je jednou z největších společenských sítí na světě. Je plně přeložen do sedmdesáti tří jazyků. Jméno serveru vzniklo z papírových letáků zvaných Facebooks, které se rozdávají prvákům na amerických univerzitách. Tyto letáky slouží k bližšímu seznámení studentů mezi sebou. V roce 2010 vznikl americký film The Social Network, který pojednává o počátcích Facebooku. == Historie == K založení Facebooku vedla dohoda mezi mladým studentem počítačového programování Markem Zuckerbergem, bývalým studentem Harvardovy univerzity a Eduardem Saverinem. Původně byl tento systém omezen jenom pro studenty Harvardovy univerzity, pod doménou thefacebook.com. Během dvou měsíců byl rozšířen na některé další, které patří do tzv. Ivy League, a již do konce roku byly připojeny další univerzity. Nakonec byl přístup otevřen pro všechny uživatele s univerzitní e-mailovou adresou (.edu, ac.uk, ...) nebo pro některé zahraniční schválené univerzity, v Česku k prvním otevřeným vysokým školám patřila Masarykova univerzita. Od 27. února 2006 se začaly do systému připojovat některé nadnárodní obchodní společnosti. Od 26. září 2006 se může dle licence používání připojit kdokoli starší 13 let.[2] Uživatelé se v systému mohou připojovat k různým skupinám uživatelů, kteří působí například v rámci jedné školy, firmy nebo geografické lokace. Po založení Facebooku se Mark Zuckerberg dostal do sporu s dvojčaty Cameronem a Tylerem Winklevossovými, kteří Marka Zuckerberga obvinili, že jim nápad na síť ukradl. Spor vyvrcholil v roce 2011, kdy jim Mark Zuckerberg vyplatil 65 milionů dolarů. Začátkem prosince 2007 se stal Facebook se svými 57 milióny aktivními členy stránkou s největším počtem uživatelů mezi studentskými weby. Od září 2006 do září 2007 se Facebook dostal z 60. na 7. pozici mezi nejnavštěvovanějšími stránkami světa. Hodnota společnosti byla v roce 2006 odhadována na 100 miliónů USD. Podle serveru TechCrunch, mělo v roce 2005 na Facebooku profil 85 % studentů amerických univerzit, z nichž se 60 % přihlašovalo denně, 85 % alespoň týdně a 93 % alespoň jednou měsíčně.Okolo roku 2008 se Facebook dostal nad hranici 100 milionů uživatelů. Po celou svou dosavadní dobu a ještě dalších asi pět let po té měl Facebook problém s pěnězi. Facebook tou dobou získával finance především z fondů rizikového kapitálu. V té době se předpovídalo, že klasickou reklamu nahradí lajky a sdílení uživatelů, co je potřeba si koupit, a Facebook potřeboval třetí firmy, který by tento nový "nereklamní reklamní" model prodávaly.

Question: Na které univerzitě studoval zakladatel Facebooku Mark Zuckerberg?

Answer: Harvardovy univerzity


Americká občanská válka

Context: Americká občanská válka (1861–1865) byl ozbrojený konflikt, jenž probíhal na severoamerickém kontinentu mezi státy Unie, neboli zakladatelskými státy USA, a Státy konfederace, což byla koalice jedenácti amerických států, které se chtěly odtrhnout od Unie. Jelikož státy Konfederace byly soustředěny v jihovýchodní části Unie, nazývá se tato válka také válkou Severu proti Jihu. Jako příčina války se často uvádí spor o to, zda má být povoleno otroctví. Ale tento výklad je značně zjednodušený, důvodů byla celá řada. Podstatou většiny z nich bylo to, že Jih usiloval o mnohem větší autonomii jednotlivých států v Unii, se kterou Sever, který prosazoval silnější centrální vládu, nesouhlasil. Bezprostřední otázka zrušení otroctví se často přeceňuje. I když se Jih obával, že jeho zrušení bude logickým důsledkem růstu moci vlády ve Washingtonu, otroctví ovšem stálo (ne vždy zcela zřetelně) v pozadí i ostatních rozporů. Válka přinesla asi 970 000 obětí (přes 3 % populace), z toho kolem 600 000 mrtvých, což převyšuje ztráty amerických vojsk ve všech ostatních konfliktech dohromady. Občanská válka přinesla první masivní využití telegrafu, železnice a kulometů v boji a skončila porážkou populačně i průmyslově slabšího Jihu. Jejím důsledkem bylo posílení centrální vlády, zrušení otroctví a zbídačení Jihu, ale i rozšíření občanských svobod, další územní expanze USA a mohutný hospodářský rozmach (včetně Jihu).

Question: Proč se Americká občanská vojna nazývá Sever proti Juhu?

Answer: Jelikož státy Konfederace byly soustředěny v jihovýchodní části Unie, nazývá se tato válka také válkou Severu proti Jihu.


Neptun (planeta)

Context: Koncepty předpokládají například atmosférickou sondu pro studium atmosféry planety, která oproti Jupiteru a Saturnu bude zřejmě bližší původní mlhovině, ze které vznikla sluneční soustava. Některé odhady z roku 2004 hovoří o startu sondy mezi roky 2016 až 2018 s příletem k planetě v roce 2035. Pro úspěšné vyslání sondy je potřeba taktéž vyvinout jiný druh napájení sondy, než se zpravidla používá. Pro přílišnou vzdálenost od Slunce nebude možné u Neptunu používat fotovoltaické panely, ale energii bude potřeba získávat radioaktivním rozpadem prvků v radioizotopovém generátoru. Novější plány počítají s vysláním sondy mezi lety 2015 až 2020, kdy bude možné využít gravitační prak Jupiteru a Saturnu pro urychlení letu a příletu sondy k planetě ke konci 20. let 21. století. V současnosti nejsou známé podrobnější informace o takové sondě, o jejím vybavení a ani vzhledu. K roku 2009 se vědecká komunita soustředila na sestavení úkolů, které by sonda měla vykonat, aby přinesla nové poznatky o planetě či o jejím měsíci Tritonovi. Neptun není možné spatřit pouhým okem. Pro pozorování stačí obyčejný triedr, ale pokud pozorovatel chce vidět více než malou tečku, je potřeba použít větší dalekohled. Pro pozorování modrozeleného disku se doporučuje použít dalekohled s minimálně 25 až 30 centimetrů velkým zrcadlem. V době oposice je zdánlivá hvězdná velikost Neptunu 7,8m a úhlový průměr 2,4".. Až do roku 2010 se bude Neptun nacházet v souhvězdí Kozoroha a jelikož se Neptun nachází v opozici v polovině září, jsou nejlepší měsíce pro pozorování mezi červencem a listopadem. Pro zjištění polohy planety je nejvhodnější použít některý z celé řady softwarů (např. Stellarium), který ke konkrétnímu datu přesně určí pozici planety. Název planety je odvozen od starořímského boha Neptuna, který byl synem Saturna a Opina, představujícího původně boha toků a později jako boha moří, oceánů, koní a jezdeckých závodů. Neptun byl ve starověkém Římě později ztotožněn s řeckým Poseidónem, čímž došlo i k výměně manželek z bohyně Salacie na Amfitrité. Symbolem pro planetu se stal trojzubec. Krátce po objevení Neptunu se planeta nazývala více názvy. Nejprve se o ní mluvilo jako o "planetě za Uranem" a nebo jako o "Le Verrierově planetě". První pokus o definitivní pojmenování planety vzešel od Galleho, který propagoval jméno Janus. V Anglii začal Challis používat jméno Okeanos. Jelikož měl objevitel právo pojmenovat nově objevenou planetu, Le Verrier rychle rozhodl, že nově objevená planeta ponese jméno Neptun a nepravdivě prohlásil, že název byl oficiálně schválen francouzským úřadem Bureau des Longitudes.

Question: Je možné pozorovat Neptun pouhým okem?

Answer: Neptun není možné spatřit pouhým okem.


Mixér

Context: Mixér je elektrický kuchyňský přístroj, který slouží k mixování potravin. Používá se k tvorbě pyré z ovoce, zeleniny, šlehání a mixování potravin a tekutin, hnětení těsta či drcení ledu. Skládá se z nerezových sekacích nožů či šlehací metly, které pohání elektrický motor. Ten je umístěn v plastovém krytu, na němž se nacházejí ovládací tlačítka. K mixérům se přikládá plastové či skleněná nádoba, do níž se vkládá mixovaná potravina. Mixéry se rozlišují dle konstrukce, účelu, objemu nádoby, výkonu přístroje a počtu rychlostí. Mixér v roce 1922 vynalezl Stephen Poplawski. == Typy == Tyčové mixéry slouží k sekání, šlehání, drcení ledu a míchání potravin. Přístroj je vybaven noži k sekání, často je k němu přiložena výměnná šlehací metla a vhodná nádoba. Ruční mixéry (též šlehače) slouží především ke šlehání, jsou vybaveny šlehací metlou. Příslušenství může obsahovat vhodnou nádobu a hnětací háky například k přípravě těst. Stolní mixéry jsou určeny k sekání, šlehání či hnětení. Mixéry na smoothie jsou druh stolního mixéru. Jsou určeny pro přípravu nápojů z ovoce a zeleniny. Potraviny rozmixují jemněji. Mixovací nádobu lze odejmout a použít jako láhev na pití. Drtiče a sekáčky slouží k nasekání cibule, bylinek či masa. == Reference == V tomto článku byl použit překlad textu z článku Standmixer na německé Wikipedii.

Question: Jak se nazývá zařízení určené k mixování potravin?

Answer: Mixér


Játrovky

Context: Játrovky (Marchantiophyta) jsou stélkaté zelené rostliny, které se tradičně řadí spolu s mechy a hlevíky mezi mechorosty. Latinský název je odvozen podle zástupců rodu Marchantia (česky porostnice, např. porostnice mnohotvárná), patrně nejhojnějších játrovek na Zemi. Z řady dnes již zastaralých názvů, které se v minulosti pro tuto skupinu užívaly, je možno zmínit např. Hepaticae nebo Hepaticophyta. Oba se odvozují od latinského hepar, tj. játra, a poukazují tak na typický vzhled mnoha zástupců. Játrovky tvoří tři základní typy stélek. Vývojově nejpůvodnější je stélka lupenitá (frondosní), která není rozlišená na stonek a listy a tvoří pouze ploše listovité útvary (např. Marchantia), přichycené k substrátu jednobuněčnými příchytnými vlákny (rhizoidy). Stélku vývojově nejpokročilejších játrovek pak nazýváme stélka listnatá (foliosní) a zde se již setkáváme s diferencovaným stonkem (kauloid), listy (fyloidy) a samozřejmě též s rhizoidy (např. Chiloscyphus). Třetím typem jsou pak přechodné formy mezi oběma předchozími (např. Fossombronia). Většina druhů játrovek je vázána na stinná či polostinná stanoviště s vyšší a vysokou vzdušnou vlhkostí, nejvyššího druhového bohatství dosahují v tropickém pásmu.

Question: Kolik základních typů stélek tvoří játrovky?

Answer: tři


Nikolaj Berďajev

Context: Dochází u něj k náboženskému obratu a začíná "bohohledačské" období, které až do jeho smrti neskončí. Po návratu z vyhnanství se Berďajev oženil a přestěhoval do hlavního města Petrohradu. Zde se objevil v centru dění nejen kulturního a politického, ale i revolučního. O tom se přesvědčil v roce 1905, kdy byla před Zimním palácem krvavě potlačena demonstrace předznamenávající revoluci roku 1917. Kvůli značně napjaté situaci se car ještě roku 1905 rozhodl ustavit parlament; tedy Dumu (od ruského д - myslet). Po dalším roce dochází ještě k úpravám ústavy, které vedou k jejímu dalšímu "zdemokratičtění". Snahy posledního cara "Vší Rusi" Mikuláše II. byly "labutí písní" starých časů. Filozofický radikalismus 19. století s jeho poblouzněním části ruské společnosti, politická liberalizace poměrů na začátku 20. století, neutěšené poměry probíhající první světové války s negativní bolševickou agitací a rozvratem armády vedly k únorovému politickému převratu v Rusku a nástupu slabé a desorientované vládní moci a vyústily v říjnu/listopadu téhož roku v puč a převzetí moci bolševiky. Tento dramatický převrat byl pak následován jednou z nejkrutějších a nejdelších občanských válek v celých dějinách, trvající až do roku 1921. Radikální změna, pauperizace a krutost společenských poměrů dopadla tvrdě i na Berďajeva. Do roku 1922 byl dvakrát vězněn. V roce 1918 dokázal založit "Svobodnou akademii duchovní kultury" (rusky В), ale již v roce 1922 byl donucen opustit nově vzniklý Sovětský svaz. Nějaký čas žil Berďajev v Berlíně, kde s pomocí organizace YMCA založil "Náboženskou akademii". Velké množství ruských emigrantů se nacházelo v Paříži a k nim se Berďajev připojil v roce 1925. I zde byl filozof neobyčejně aktivní a obnovil vydávání časopisu "П"(česky Cesta), který vycházel v rozmezí let 1926 až 1939. Francie poskytla Berďajevovi relativní klid na práci. Proto většina jeho filosofického díla vznikla právě tam. Nikolaj Alexandrovič Berďajev už se do své rodné země nikdy nepodíval, ovšem jeho dílo dokazuje, že se od Ruska ve svých myšlenkách nikdy neodpoutal. Zemřel v roce 1948 v Clamart u Paříže. == Berďajevův filozofický konstrukt == === Marxismus === Berďajev se seznámil s myšlenkami ruského socialismu už na střední škole, ovšem až při studiu na vysoké škole začal nad socialismem přemýšlet systematicky. Zásadním je tedy pro Berďajeva rok 1894, kdy vstoupil na univerzitu v Kyjevě. V páté kapitole svého životopisu s názvem Obrácení se k socialismu. Svět revoluční. Marxismus a idealismus. se Berďajev zmiňuje o D.J. Longvinském.

Question: Ke komu se v Paříži Berďajev připojil?

Answer: ruských emigrantů


Ikarie XB 1

Context: Ikarie XB 1 je první a jediný snímek československé kinematografie v žánru klasické (hard) science fiction. Režisér Jindřich Polák natočil snímek v roce 1963 podle románu K Mrakům Magellanovým polského spisovatele Stanisława Lema. Děj se odehrává v roce 2163, kdy se hvězdolet Ikarie XB 1 s početnou vědeckou posádkou vydává hledat život na planety v soustavě Alfa Centauri. Snímek získal ocenění na mezinárodních filmových festivalech a byl také uváděn s anglickým dabingem a upraveným závěrem v kinech USA (pod názvem Voyage to the End of the Universe). Hlavní postavy ztvárnili Zdeněk Štěpánek, Radovan Lukavský, Dana Medřická, Miroslav Macháček a další. Píše se rok 2163 a po osmi letech příprav se kosmická loď Ikarie XB 1 se 40 vědci a astronauty na palubě vydává na svou cestu za hledáním života na planetách v soustavě Alfa Centauri. Seznamujeme se s velitelem lodi Abajevem, jeho zástupcem MacDonaldem, vědcem Anthonym a jeho zastaralým robotem a ostatními členy posádky. Po čtyřech měsících cesty slaví posádka Anthonyho narozeniny. Scéna oslavy byla tvůrci pojata velmi futuristicky, posádka předvádí, jak bude vypadat tanec ve 22. století. Oslava je však přerušena poplachem. Automatický řídící systém lodi hlásí neznámé těleso. Posádka cizí těleso analyzuje a po přiblížení je vidět že se nepochybně jedná o kosmické plavidlo talířového tvaru.

Question: Kdo je autorem předlohy k filmu Ikarie XB 1

Answer: Stanisława Lema


České souhlásky

Context: České souhlásky Tento článek obsahuje výslovnost zapsanou znaky mezinárodní fonetické abecedy IPA.Zobrazení některých znaků nemusí být v některých prohlížečích korektní. Tento lingvistický článek popisuje české souhlásky z fonetického a fonologického hlediska. Čeština má celkem 27 souhláskových fonémů, které se tradičně rozdělují podle způsobu a místa tvoření. U tzv. pravých souhlásek navíc existují dvojice lišící se svojí znělostí. Artikulace Způsob artikulace Souhlásky jsou poměrně heterogenní skupinou zvuků, existuje mnoho způsobů jejich tvoření. Společná vlastnost, která odlišuje souhlásky od samohlásek, jejich relativní zavřenost. To znamená, že při jejich artikulaci jsou ústa otevřena méně než u samohlásek, čímž vznikají překážky a turbulence při proudění vzduchu – příčina vzniku šumu. Všechny české souhlásky jsou tvořeny proudem vzduchu, který je uváděn do pohybu vytlačováním z plic. Řadíme je tedy mezi pulmonické egresivní. Okluzivy Závěrové souhlásky (okluzivy) vznikají přechodným vytvořením závěru (okluze), který brání proudění vzduchu. Uvolněním závěru dojde k prudkému uvolnění přetlaku vzduchu a vzniká typický šum. Z poslechového (akustického) hlediska se jedná o ražené souhlásky (explozivy, často jen plozivy). Hláska IPA Název Alofon základní znělostní /p/ /p/ neznělá bilabiální ploziva

Question: Podle čeho se tradičně v češtině rozdělují souhláskové fonémy?

Answer: podle způsobu a místa tvoření