Babička (kniha)

Context: Babička s podtitulem Obrazy venkovského života je nejznámější dílo Boženy Němcové, poprvé vydané roku 1855. Uniká jednoduchým žánrovým, směrovým a tematickým interpretacím. Žánrově bývá označována za idylu, novelu,, povídkový obraz, soubor črt nebo za román. Někteří literární historikové ji přiřazují k romantismu, jiní k biedermeieru nebo realismu. Kniha má podobu idealizovaného vzpomínání na dětství v Ratibořickém údolí, popisuje lidové zvyky, vesnický způsob života a obyčejné i výjimečné události, přičemž jednotlivé epizody spojuje postava babičky, laskavé, moudré a zbožné ženy, které si váží všichni v okolí. V textu se nachází velké množství nářečních výrazů, úsloví a zastaralých slov, zároveň však obsahuje mnoho rysů mluveného jazyka, což ho oživuje a dělá poměrně srozumitelným i pro moderního čtenáře.Dílem, z nějž autorka při psaní Babičky ideově nejsilněji čerpala, byla Erbenova Kytice (1837–1853). Také se inspirovala dílem olomouckého univerzitního profesora a lékaře Františka Jana Mošnera Pěstounka (1851) a uvažuje se též o ovlivnění Adalbertem Stifterem. Sama Němcová viděla hlavní zdroj ve svých vzpomínkách na mládí v Ratibořicích. Využila ovšem také své pozdější bohaté etnografické zkušenosti a do Babičky umístila popisy zvyků z různých míst včetně Slovenska.Božena Němcová Babičku psala po smrti syna Hynka, kdy se musela potýkat s nemocemi, chudobou a policejním sledováním. Začala ji psát v pražské Ječné ulici v domě č. p. 516 koncem roku 1853 a dokončila ji v létě roku 1854 ve Vyšehradské ulici, č. p. 1378.

Question: Koho dílo je Babička?

Answer: Boženy Němcové


Výstaviště

Context: Výstaviště Slovem výstaviště obvykle označujeme zvláštní společenské zařízení primárně určené k pravidelnému pořádání veletrhů a výstav. V běžné praxi se obvykle jedná o soubor pozemků, výstavních budov, technických zařízení a jiných doplňkových organizačních prvků, které umožňují výstavní a veletržní provoz. Ten obvykle bývá umístěn do nějakého uzavřeného výstavního areálu. Vlastním větším či menším výstavištěm či výstavním areálem disponuje v České republice více velkých měst, mají je i některá menší města. Výstaviště obvykle plní kromě své primární výstavní a obchodní funkce také nezanedbatelnou funkci kulturní a společenskou, obvykle se jedná o jedno z místních kulturních a společenských center ve městě. Nejznámější česká výstaviště Brněnské výstaviště (nejznámější výstavní akce: Mezinárodní strojírenský veletrh, Invex) Výstaviště České Budějovice (nejznámější akce: Země živitelka) Výstaviště Liberec (nejznámější akce: v minulosti např. Liberecké výstavní trhy) Litoměřické výstaviště (nejznámější akce: Zahrada Čech) Výstaviště Louny Výstaviště Lysá nad Labem (nejznámější výstavní akce: Zemědělec, Natura Viva) Olomoucké výstaviště (nejznámější akce: Flora Olomouc) Ostravské výstaviště Černá louka Výstaviště Pardubice Plzeňské výstaviště Výstaviště Praha-Holešovice (nejvýznamnější výstavní akce: Jubilejní zemské výstavy 1791,1891,1991) Fotogalerie Brněnské výstaviště Výstaviště Lysá nad Labem Pahýl Tento článek je příliš stručný nebo postrádá důležité informace.Pomozte Wikipedii tím, že jej vhodně rozšíříte. Nevkládejte však bez oprávnění cizí texty.

Question: Jak se nazývá budova či společenské zařízení určené k pořádání veletrhů a výstav?

Answer: výstaviště


Einsteinium

Context: Doposud bylo popsáno 19 izotopů einsteinia, z nichž jsou nejstabilnější 252Es s poločasem přeměny 471,7 dne, 254Es s poločasem 275,7 dne a 255Es s poločasem 39,8 dne. Všechny zbývající izotopy mají poločas přeměny kratší než 3 dny,[1] viz izotopy einsteinia. Využití Einsteinium a jeho sloučeniny nemají pro praxi žádný význam. Používají se pouze k vědeckým účelům. Einsteinium 255Es se používá k výrobě mendelevia. Odkazy Reference ↑ http://www.nndc.bnl.gov/chart/ Literatura Cotton F. A., Wilkinson J.: Anorganická chemie, souborné zpracování pro pokročilé, ACADEMIA, Praha 1973 N. N. Greenwood – A. Earnshaw, Chemie prvků II. 1. díl, 1. vydání 1993 ISBN 80-85427-38-9 VOHLÍDAL, Jiří; ŠTULÍK, Karel; JULÁK, Alois. Chemické a analytické tabulky. 1. vyd. Praha: Grada Publishing, 1999. ISBN 80-7169-855-5. Související články Aktinoidy Jaderná fyzika Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu einsteinium na Wikimedia Commons Slovníkové heslo einsteinium ve Wikislovníku mw-parser-output .navbox-title .mw-collapsible-toggle{font-weight:normal} Periodická tabulka prvků 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13 14 15 16 17 18 H He Li Be B C N O F Ne Na Mg Al Si P S Cl Ar K Ca Sc Ti V Cr Mn Fe Co Ni Cu Zn Ga Ge As Se Br Kr Rb Sr Y Zr Nb Mo Tc Ru Rh Pd Ag Cd In Sn Sb Te I Xe Cs Ba La Ce Pr Nd Pm Sm Eu Gd Tb Dy Ho Er Tm Yb Lu Hf Ta W Re Os Ir Pt Au Hg Tl Pb Bi Po At Rn Fr Ra Ac Th Pa U Np Pu Am Cm Bk Cf Es Fm Md No Lr Rf Db Sg Bh Hs Mt Ds Rg Cn Nh Fl Mc Lv Ts Og Alkalické kovy Kovy alkalických zemin Lanthanoidy Aktinoidy Přechodné kovy Nepřechodné kovy Polokovy Nekovy Halogeny Vzácné plyny neznámé mw-parser-output div/**/#portallinks a{font-weight:bold}Portály: Chemie Autoritní data: GND: 4151415-4

Question: Jakou má chemickou značku Einsteinium?

Answer: Es


Řád britského impéria

Context: Vzhled řádu Odznakem je pozlacený šedě smaltovaný pisánský kříž. V kulatém středu jsou vyobrazeny hlavy Jiřího V. a královny Marie hledící doleva, obklopené červenofialovým prstencem s heslem For God and the empire – Pro Boha a říši. Kříž je zavěšen na koruně. Hvězda velkokříže je osmicípá, stříbrná brilantující, s odlesky lehce ionizujícího skla a se středovým medailonem řádu uprostřed. Hvězda rytíře-komandéra je stříbrná brilantující ve tvaru kosočtverce se stejným středem. Stuha byla původně fialová, u vojenské skupiny navíc s červeným středním proužkem. Od roku 1936 je však sytě růžová s šedými okraji a u vojenské skupiny s šedým proužkem uprostřed. Řetěz je nošen při slavnostních příležitostech k tmavorůžovému plášti s vyšitou hvězdou na levé straně. Dělení velkokříž (Knight Grand Cross GBE / Dame Grand Cross GBE) – velkostuha, hvězda, řetěz rytíř-komandér (Knight Commander KBE / Dame Commander DBE) – u krku, hvězda komandér (Commander CBE) – u krku důstojník (Officer OBE) – na prsou, nesmaltovaný zlacený kříž člen (Member MBE) – na prsou, nesmaltovaný stříbrný kříž K řádu patří také stříbrná záslužná medaile. Titulatura Pouze držitelé dvou nejvyšších tříd mají právo užívat titul Sir nebo Dame. Toto právo mají ovšem jen občané Spojeného království a zemí, kde je hlavou státu jeho panovník, v současnosti královna Alžběta II. Panovník však může Řád britského impéria udělit i občanům jiných států; tyto osoby pak obdrží tzv. čestný řád. V praxi to znamená, že daná osoba nemůže používat titul Sir nebo Dame, ale jako všichni členové řádu může za svým jménem užívat zkratku, která je uvedena v závorce u třídy, již obdržela. Například Bill Gates, kterému byl čestný řád udělen v roce 2005 a který je občanem Spojených států, své jméno píše „William Henry Gates III., KBE“, nikoliv pouze „Sir William Henry Gates III“. Vyznamenaní Češi Třída Grand Cross (GBE) Edvard Beneš (politik, druhý prezident Československa) – udělen 1923[1] Třída Knight Commander (KBE) Rafael Kubelík (dirigent, houslista, hudební skladatel) – udělen 1996 Libor Pešek (dirigent) – udělen 1996[2] Třída Commander (CBE) Josef Berounský (brigádní generál, letec RAF, účastník 1. a 2. odboje) – udělen 1942 Jiří Bělohlávek (dirigent, hudební pedagog) – udělen 2012 Silvestr Bláha (divizní generál, účastník 1. a 2. odboje) – udělen 1925[3] Jaroslav Čihák (divizní generál, účastník 1. a 2. odboje) – udělen 1941[4]

Question: Jaká zkratka se používá k označení nositelů britského imperiálního řádu komandér?

Answer: CBE


Jitrovník

Context: Jitrovník Jitrovník Vrchol 509 m n. m. Seznamy Hory Šluknovské pahorkatiny Poznámka vyhlídkové místo Poloha Stát Česko Česko Pohoří Šluknovská pahorkatina / . / Šenovská vrchovina / Hrazenská vrchovina[1] či též Šluknovská pahorkatina / Šenovská pahorkatina / Hrazenská pahorkatina[2][P 1] Souřadnice 51°0′7″ s. š., 14°30′28″ v. d. Jitrovník Hornina žula Povodí Labe multimediální obsah na Commons Některá data mohou pocházet z datové položky. Jitrovník (také Pytlák, německy Jüttel) je 509 metrů vysoký kopec v okrese Děčín poblíž Šluknova. Podle pověsti se zde prováděly čarodějnické reje. Byl zde pionýrský tábor ZPA Praha (1962 – 1990). Dnes už jsou známky jen velice chatrné jen z pahýlů budovy zarůstající vegetací. Na kopci je vyhlídkové místo do krajiny, na něž se dá dostat po turistické značce od autobusové zastávky „Království u Šluknova“ nebo přímo ze Šluknova. Poznámky ↑ Rozdíly v pojmenování vychází z odlišností ve dvou používaných systémech geomorfologického členění. Podle Demkova pojetí jsou jednotky nazývány Šenovská a Hrazenská pahorkatina, podle pojetí Balatky a Kalvody pak Šenovská a Hrazenská vrchovina přičemž je řadí o úroveň níže Reference ↑ Břetislav Balatka, Jan Kalvoda - Geomorfologické členění reliéfu Čech (Kartografie Praha, 2006, ISBN 80-7011-913-6)↑ DEMEK, Jaromír, a kol. Zeměpisný lexikon ČSR. Hory a nížiny. Brno: Academia, 1987. 584 s. Pahýl Tento článek je příliš stručný nebo postrádá důležité informace.Pomozte Wikipedii tím, že jej vhodně rozšíříte. Nevkládejte však bez oprávnění cizí texty. mw-parser-output div/**/#portallinks a{font-weight:bold}Portály: Šluknovský výběžek

Question: Co se podle pověstí dělo na Jitrovníku?

Answer: Podle pověsti se zde prováděly čarodějnické reje.


Q

Context: Q Q ZnakQNázev v UnicoduKódovánídechexUnicode81U+0051UTF-88151Číselná entitaQQ ZnakqNázev v UnicoduKódovánídechexUnicode113U+0071UTF-811371Číselná entitaqq Hláskování české Quido Hláskování mezinárodní Quebec Braille ⠟ Morseova abeceda –⋅– (kvílí orkán) Vizuální reprezentace Q je 17. písmeno latinské abecedy, vzniklo z řeckého Koppa. V angličtině je Q zkratkou pro question = otázka, což se používá v termínech jako FAQ (často kladené otázky) či Q&A (otázky a odpovědi). Písmeno q (quintal) je taky zkratka pro metrický cent V biblistice označuje Q sbírku logií Q. V biochemii je Q symbol pro aminokyselinu glutamin. V elektrotechnice je Q označení pro kvalitu rezonančního systému, např. filtru. Ve fyzice Q je označení pro teplo. Q je označení pro elektrický náboj. V kartách je Q označení pro královnu (svrška). V kinematografii Q je krycí jméno postavy ze série o Jamesi Bondovi. Q (Star Trek) je jméno postavy a rasy ze sci-fi série Star Trek. Q je queer magazín České televize. V lékařství je Q jméno choroby – viz Q-horečka. V lingvistice je Q název pro neznělou uvulární plozivu. V literatuře Q (časopis) je britský hudební časopis Q je název historické novely od Luthera Blissetta. Q je pseudonym spisovatele Arthura Quiller-Couche. Q je jméno hlavní postavy čínské novely Skutečný příběh Ah Q spisovatele Lu Xuna. V matematice je ℚ označení množiny racionálních čísel. Q je mezinárodní poznávací značka Kataru. V soustavě SI je q značka metrického centu (100 kg). Ve vojenství je Q označení protiponorkových lodí z 1. a 2. světové války – viz Q (loď). Související články Ԛ (zastaralé písmeno neslovanské varianty cyrilice) Viz též rozcestník Q kód. Externí odkazy Galerie Q na Wikimedia Commons Obrázky, zvuky či videa k tématu Q na Wikimedia Commons mw-parser-output .navbox-title .mw-collapsible-toggle{font-weight:normal} Latinka Základní písmena dle ISO* Aa Bb Cc Dd Ee Ff Gg Hh Ii Jj Kk Ll Mm Nn Oo Pp Qq Rr Ss Tt Uu Vv Ww Xx Yy Zz Další písmena Ə Ǝ Ɛ Ɣ Ɩ Ɐ Ꝺ Þ Ꞇ ʇ Ŋ Ɔ ſ Ƨ Ʋ Ʊ Ꝩ Ꝡ ẜ Ꞅ Ꝭ Ʒ Ƹ Ȣ Ʌ Ꞁ Ỽ Ỿ ʚ Ƣ Κ Ƿ Ⅎ Ꝼ Ꝛ Ʀ Ᵹ Ꝿ Ɋ Ь ʞ Ȝ Ꝫ Ꜭ ɥ Ꝝ Ƽ Ꝯ Ɂ Ƕ Ꜧ Spřežky a ligatury Æ Œ ẞ Ỻ Ǆ Ǳ Ǉ Ǌ ȸ ȹ Ĳ ch cz gb gh gy ll ly nh ny rr

Question: Jak je v biochemii označována aminokyselina glutamin?

Answer: Q


Ainština

Context: Většina ze 150 000 lidí prohlašujících se v Japonsku za etnické Ainu (mnoho dalších Ainu si není vědomo svých kořenů nebo je tají z obavy před diskriminací) mluví pouze japonsky, je zde však vzrůstající množství uživatelů, pro které není mateřštinou, zvláště na Hokkaidó, především díky vlivu aktivistů ainu a bývalého člena japonského parlamentu Šigeru Kajano, který byl sám rodilým mluvčím. Ainu byl v posledních desetiletích ohroženým jazykem. Má nízký, ale poslední dobou zvyšující se počet mluvčích. Jejich dnešní počet (ať už pro tento pojem používáme jakoukoliv definici) není znám s jistotou. Mezi mluvčími (ve smyslu širší definice) v současné době nad rodilými převažují ti, co se jej naučili jako další jazyk. Slabiky ainu jsou typu CV(C) (tj. tvořené v pořadí souhláskou, samohláskou a někdy i další souhláskou) a proto zde vzniká málo skupin souhlásek. Sekvence /ti/ je realizována jako [ʧ], /s/ před /i/ a na konci slabik přechází v [ʃ]. Mezi dialekty existují rozdíly; na ostrově Sachalinu přecházejí /p, t, k, r/ na konci slabik v /h/. V jazyce se uplatňuje systém melodického přízvuku; slova včetně afixů mají vysokou intonaci na kmeni nebo na první slabice, pokud je zavřená nebo má dvojhlásku. Jiná slova mají vysokou intonaci na druhé slabice. Ainu je SOV jazyk (tj. slova ve větě mají pořadí: podmět, předmět, přísudek) s příklonkami. Podmět a předmět jsou obvykle označovány právě příklonkami. Podstatná jména sdružováním modifikují jedno druhé; klíčové je na konci. Slovesa, která jsou vnitřně buďto přechodná nebo nepřechodná, přijímají různé odvozovací přípony. Jedná se o polysyntetický jazyk. Oficiálně je jazyk ainu psán v modifikované verzi japonské slabikové abecedě katakana. Existuje zde také abeceda založená na latince. Ainu Times jsou publikovány v obou verzích. Část Unicode zvaná Katakana Phonetic Extensions (31F0-31FF) obsahuje znaky katakana určené především pro jazyk ainu. V ainu se často používá katakana pro koncové souhlásky, které se nevyskytují v japonštině. Je třeba si však uvědomit, že původně jazyk Ainu nezná psanou formu a lid Ainu nepoužíval písmo, pouze ústní tradici, viz níže heslo Yukar. Ainu má bohatou ústní tradici v hrdinské epice zvané Yukar, ve které se uchovalo mnoho gramatických a lexikálních archaismů. I v České republice jsou známá některá slova tohoto jazyka díky japonské počítačové hře Final Fantasy X, ve která se někteří z hlavních hrdinů a předměty jmenují podle tohoto jazyka (například Yuna je jméno květiny a Wakka znamená "voda").

Question: Která etnická skupina mluví ainštinou?

Answer: Ainu


Žeberská lípa

Context: Žeberská lípa je ojedinělou ukázkou pokročilého stádia životního cyklu stromů. Vzhledem k vysokému věku je považovaná za nejstarší strom v okrese Chomutov. Jméno získala podle nedaleké zříceniny hradu Starý Žeberk. Roste na úpatí Krušných hor na jižní hranici Národní přírodní rezervace Jezerka na levém břehu Vesnického potoka, zhruba 2,2 km jihozápadně od zámku Jezeří v katastrálním území Kundratice u Chomutova. Kolem stromu vede žlutě značená turistická stezka od zámku do Vysoké Pece. == Základní údaje == název: Žeberská lípa výška: 7 m, 6 m (2010) výška koruny: 5 m (2010) šířka koruny: 10 m (2010) obvod: 770 cm, 600 cm, 740 cm (2010) věk: 700 let, 700 let (2010), 700–900 let finalista soutěže Strom roku 2009 (10. místo) sanace: ano souřadnice: 50°32'26.55"N, 13°28'49.75"ELípa je chráněna jako památný strom České republiky teprve od roku 2010. == Stav stromu a údržba == Ještě v polovině 20. století stál kmen lípy vzpřímeně a bylo patrné rozdělení na dvě kosterní větve. V současnosti zbyla již jen jedna, která je ohnutá k zemi. Kmen lípy má dutinu, která je ošetřená asfaltem, aby do ní nezatékalo. Strom už musí být na několika místech podepřen. Dříve v dutině kmene hnízdily sovy. == Historie a pověsti == Pokud vynecháme novodobou historii související s těžbou hnědého uhlí, která se zastavila sotva 300 metrů od lípy (ta je zároveň živoucím symbolem protestů proti těžbě), bývá příběh stromu spojován s nedalekým zaniklým hradem Starý Žeberk, který vystavěli ve 13. století a zanikl už koncem století čtrnáctého, ale i za tak krátkou dobu se tu podle pověsti stihl odehrát zajímavý příběh: Hradní pán, jehož úkolem bylo střežit vstup do českých zemí, si při jedné z cest vyhlédl děvče, ve kterém našel zalíbení. Odvlekl dívku proti její vůli na hrad. Nikdy se se svým odchodem z domova nesmířila a ve svém partnerovi viděla jen krutého pána. Když viděl, že si lásku nevynutí, svrhl svou partnerku z hradeb. Dívka naštěstí spadla do keřů, ale i tak se ošklivě zranila. Pochroumanou ji našel mladý sedlák z nedaleké samoty, odnesl domů, ošetřil, a protože mu bylo jasné, že by ji u něj mohli hledat, skryl ji v dutině staré lípy.

Question: Podle kterého hradu získala jméno Žerebská lípa, nejstarší lípa v okrese Chomutov?

Answer: Starý Žeberk


Sulfid barnatý

Context: Sulfid barnatý je anorganická sloučenina se vzorcem BaS. Chalkogenidy kovů alkalických zemin jsou nyní intenzivně studovány jako kandidáti na krátkovlnné emitery pro elektronické displeje. BaS se považuje za nejdůležitější syntetickou sloučeninu barya, je prekurzorem BaCO3 a pigmentu lithoponu (ZnS/BaSO4). == Objevení, výroba, vlastnosti == Jako první sulfid barnatý připravil Vincentius (či Vincentinus) Casciarolus (nebo Casciorolus, 1571-1624) postupem, který je dnes znám jako "karbotermická redukce". Místo uhlíku však použil mouku: BaSO4 + 2 C → BaS + 2 CO2Látka byla díky své fosforescenci výjimečná a mnoho alchymistů a chemiků pak experimentovalo s materiálem známým jako Lapis Boloniensis (česky "boloňský kámen") či Chrysolapis.Andreas Sigismund. Marggraf ukázal, že kalcit a sádra nejsou příliš vhodné pro výrobu boloňského kamene (na rozdíl od fluoritu), nakonec došel k závěru, že materiálem, ze kterého je boloňský kámen vyroben, je síran vápenatý.BaSO4 je k dispozici v podobě běžného nerostu barytu. Sulfid barnatý taje při 1 200 °C, krystalizuje ve struktuře charakteru NaCl. Je bezbarvý, ovšem podobně jako jiné sulfidy se často vyskytuje v nečistých zbarvených formách. Nyní se vyrábí vylepšenou verzí Casciarolova postupu: místo mouky se používá koks. == Bezpečnost == BaS je jedovatý. Při kontaktu s vodou se (podobně jako u některých jiných sulfidů) uvolňuje velmi toxický plyn sulfan. Problémem může být záměna za síran barnatý, který je neškodný a podává se ve velkém množství jako rentgenová kontrastní látka. Pokud se omylem použije sulfid barnatý, způsobí to smrtelnou otravu. == Reference ==

Question: Jaký je chemický vzorec sulfidu barnatého?

Answer: BaS


Roháč obecný

Context: Roháč obecný (Lucanus cervus (Linné, 1758)) je nejznámější představitel brouků z čeledi roháčovitých a největší brouk Evropy. == Výskyt == Žije v dutinách starých stromů a v mrtvých pařezech v lesích a hájích. S odstraňováním starých stromů a pařezů mizí i přirozené prostředí a zdroj obživy tohoto brouka. Snižuje se tak populace roháče obecného, ale i ostatních druhů brouků žijících ve stejném prostředí a roháč obecný se tak dostává na světový seznam ohrožených druhů. V České republice byl rozšířen v listnatých lesích po celém území, dnes je však jeho výskyt lokalizován do několika oblastí. Nejhojněji se pak vyskytuje na jižní Moravě. == Biologie == === Larva === Larvy, které mají tvar podobný písmeni "C", jsou slepé a živí se rozkládajícím se dřevem pařezů, starých stromů a keřů, hnijících kůlů plotů v kompostových hromadách a listovkách. Larvy mají měkké, krémově zbarvené průsvitné tělo se šesti oranžově zabarvenýma nohama a oranžovou hlavou, na které se vyjímají ostrá, hnědě zbarvená kusadla. Na svých nohách mají larvy kartáčky, které používají pro komunikaci (tzv. stridulaci) s ostatními larvami stejného druhu. Larva prochází několika fázemi vývoje a po 4 až 6 letech se zakukluje. Entomolog Charlie Morgan koncem 70. let objevil, že kukla roháče žije asi tři měsíce v půdě a v létě se vylíhne dospělý brouk, který se odlétá pářit s jedincem opačného pohlaví. === Dospělci === Dospělí jedinci se objevují od konce května do začátku srpna a jsou nejvíce aktivní ve večerních hodinách. Samičky roháče kladou svá vajíčka do rozkládajícího se dřeva. Dospělí brouci žijí pouze několik měsíců a živí se nektarem a šťávou stromů a rostlin. Létají za soumraku a jejich pomalý let je doprovázen charakteristickým hluboce bzučivým zvukem. Samci létají mnohem častěji než samice. U roháče obecného se projevuje pohlavní dimorfismus, který spočívá v tom, že samci mají větší kusadla a jsou i celkově větší než samice. Ačkoliv samčí kusadla vypadají hrozivěji, jsou příliš slabá na to, aby ublížila. Naopak menší kusadla samice mohou způsobit bolestivé kousnutí. Samčí kusadla se podobají paroží jelena a brouci je používají stejně jako jeleni k zápasu mezi sebou a tato podoba dala tomuto brouku vědecké i obecné jméno v mnoha jazycích. === Nepřátelé === Přirozenými nepřáteli roháčů jsou straky, sojky, jezevci, lišky, ježci, kočky a hlavně datlové. == Ochrana == Lucanus cervus je zapsán ve druhém dodatku směrnic lokalit Evropské unie z roku 1992, která požaduje, aby členské státy stanovily zvláštní území ochrany přírody pro ohrožené druhy.

Question: Vyskytuje se roháč obecný v České republice?

Answer: V České republice byl rozšířen v listnatých lesích po celém území, dnes je však jeho výskyt lokalizován do několika oblastí.


Paul Reynaud

Context: Paul Reynaud Paul Reynaud 118. premiér Francie Ve funkci:21. březen 1940 – 16. červen 1940 Předchůdce Édouard Daladier Nástupce Philippe Pétain Stranická příslušnost Členství Alliance démocratique (1901-1949)Centre National des Indépendants et Paysans (1949-1966) Narození 15. října 1878 Barcelonnette Úmrtí 21. září 1966 Neuilly-sur-Seine Místo pohřbení Montparnasse Choť Jeanne Henri-Robert (1912–1949) Partner(ka) Hélè de Portes Děti Évelyne ReynaudováPaul-Serge Reynaud Alma mater Pařížská univerzitaÉcole des hautes études commerciales de Paris Profese politik, advokát a novinář Ocenění rytíř Čestné legie Commons Paul Reynaud Některá data mohou pocházet z datové položky. Paul Reynaud (15. října 1878 Barcelonnette, Francie - 21. září 1966 Neuilly-sur-Seine, Francie) byl francouzský politik a prominentní právník meziválečného období. Byl předposledním premiérem Třetí republiky. Život Po vypuknutí války odmítl podporovat příměří s Německem a rezignoval na funkci. Neúspěšně se pokusil o útěk z Francie, ale byl zadržen. V roce 1942 byl vydán do Německa, kde byl vězněn v Sachsenhausenu. Později byl přesunut do věznice v hradu Itter v Rakousku, kde se v roce 1945 dočkal osvobození. Po válce se stal opět prominentním politikem a postupně vystřídal několik ministerských postů. Podporoval vytvoření Spojených států evropských a podílel se na vytvoření ústavy pro Pátou republiku. V roce 1962 po neshodách s prezidentem de Gaullem odešel z působení ve vládě. Odkazy Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku Paul Reynaud na anglické Wikipedii. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Paul Reynaud na Wikimedia Commons Autoritní data: AUT: skuk0004780 | GND: 118788558 | ISNI: 0000 0001 2122 2268 | LCCN: no93006286 | VIAF: 17228684 | WorldcatID: lccn-no93006286 mw-parser-output div/**/#portallinks a{font-weight:bold}Portály: Francie | Lidé | Politika

Question: Kdo byl předposledním premiérem Třetí republiky?

Answer: Paul Reynaud


Pštros dvouprstý

Context: Peří kolem něho totiž vytváří tzv. příuší. V době sexuální zralosti (mezi 2 až 4 roky) mohou samci dosahovat výšky od 1,8 do 2,7 metrů a samice od 1,7 do 2 metrů. Během prvního roku života mláďata rostou o 25 cm za měsíc. Po jednom roce života váží mladý pštros okolo 45 kg. Pštrosi se mohou dožívat až 75 let. Pštrosi se v přírodě vyskytují v savanách a Sahelu Afriky, severně i jižně od zóny rovníkových pralesů. Druh patří k řádu Struthioniformes (Afričtí pštrosi). Mezi členy nadřádu běžců dále patří nanduové, kasuárové, pštrosi emu, kiviové a již vyhynulí největší ptáci světa - běžci rodu Aepyornithes. Je známo následujících pět poddruhů: S.c. australis žijící v Jižní Africe S.c. camelus vyskytující se v Severní Africe, někdy je také nazýván severoafrický pštros nebo červenokrký pštros. S.c. masaicus z Východní Afriky, někdy nazývaný masajský pštros. V době páření samcům změní krk a stehna svou barvu na růžovo-oranžovou. Rozsah jeho výskytu je od Etiopie po Keňu. S.c. molypdophanes se nachází v Somálsku, Etiopii a severní Keni, je známý také jako somálský pštros. V době páření samcům změní krk a stehna svou barvu na modrou. Jeho rozšíření se překrývá v severovýchodní Keni s rozšířením S.c. masaicus. Některé přírodovědecké autority považují somálského pštrosa za samostatný druh. S.c. syriacus ze Středního východu byl znám také jako arabský pštros nebo Středovýchodní pštros. Tento poddruh byl ještě na počátku 20. století hojný na Arabském poloostrově, v Sýrii a Iráku, zhruba od roku 1966 je považován za vyhynulého. Traduje se, že jejich zvykem je při ohrožení strčit hlavu do písku, ovšem není tomu tak.

Question: Je nandu členem nadřádu běžců?

Answer: Mezi členy nadřádu běžců dále patří nanduové, kasuárové, pštrosi emu, kiviové a již vyhynulí největší ptáci světa - běžci rodu Aepyornithes.


Metr

Context: Metr je základní jednotka délky, jeho standardní značka je m. Byl zaveden na konci 18. století ve Francii a jeho délka je odvozena od jedné desetimilióntiny délky poledníku od pólu k rovníku. Na metru byla současně založena metrická soustava fyzikálních veličin. Nejběžnější odvozené jednotky jsou milimetr (mm, tisícina metru), centimetr (cm, setina metru) a kilometr (km, 1000 m). Definice metru podle soustavy SI: Metr je délka, kterou urazí světlo ve vakuu za 1/299 792 458 s. == Násobky a díly == Z násobků a dílů metru se častěji používají následující (podle velikosti od nejmenších): Yoktometr Značka ym Zeptometr Značka zm AttometrAttometr (značka am) 10−18 neboli jedna triliontina metru, řádem odpovídá velikosti kvarku. FemtometrFemtometr (značka fm), 10−15 metru neboli 1 biliardtina metru je délková jednotka používaná především v jaderné fyzice, neboť řádem odpovídá rozměrům atomového jádra. Jaderní fyzici ji na počest Enrica Fermiho neoficiálně nazývají fermi (aniž by museli zavádět novou značku jednotky, protože "fm" odpovídá oběma názvům). PikometrPikometr (značka pm) je délková jednotka, 10−12 neboli biliontina metru. Například poloměr atomu hélia je 31 pm. NanometrNanometr (značka nm) je délková jednotka, 10−9 neboli 1 miliardtina metru. Například vzdálenosti atomů v pevných látkách jsou řádově zlomky (typicky čtvrtina až pětina) nanometru. MikrometrMikrometr (značka μ) je délková jednotka, 10−6 neboli 1 milióntina metru. Například kapka mlhy má cca 10 μ. MilimetrMilimetr (značka mm) je délková jednotka, 10−3 neboli 1 tisícina metru. Udávání rozměrů v milimetrech je běžné například ve strojnictví, stavebnictví a téměř všech výrobních oborech. V milimetrech za určitou dobu se také udává množství srážek v meteorologii.

Question: Jaká je standardní značka metru?

Answer: m


Kostel svatého Šebestiána (Hora Svatého Šebestiána)

Context: krušnohorský Farnost děkanství Chomutov Status farní kostel Datum posvěcení 1877 Zánik 15. března 1967 Architektonický popis Stavební sloh novorománský Výstavba 1874–1876 Specifikace Stavební materiál zděný Některá data mohou pocházet z datové položky. Římskokatolický kostel svatého Šebestiána stával v Hoře Svatého Šebestiána v okrese Chomutov. Až do svého zániku býval farním kostelem ve farnosti Hora Svatého Šebestiána.[1] Stával ve východní části náměstí, která byla po demolici kostela změněna na park. Historie Kostel svatého Šebestiána na historické pohlednici (1904) Původní městský kostel založený v šestnáctém století Šebestiánem z Veitmile[2] vyhořel spolu s dalšími 109 domy při velkém požáru města dne 13. září 1854. Jeho trosky byly odklizeny až o dvacet let později v roce 1874. Ve stejném roce byla chomutovským stavitelem Josefem Dauschem[3] zahájena stavba nového kostela, který byl vysvěcen roku 1877. V šedesátých letech dvacátého století bylo pro špatný technický stav rozhodnuto o jeho demolici, ke které došlo 15.[3] nebo 25. března 1967.[2][4] Zboření kostela žádala také armáda, podle které mohl být významným navigačním bodem při útoku na blízké kasárny raketového vojska.[3] Stavební podoba Jednolodní kostel měl obdélný půdorys a pravoúhlý presbytář zakončený půlkruhovou apsidou. U jižní stěny lodi stála štíhlá hranolová věž[3] a malá sakristie.

Question: Jaký druh je kostel svatého Šebestiána v okrese Chomutov?

Answer: Římskokatolický


Halit

Context: Halit (Glocker, 1847), chemický vzorec NaCl, je minerál krystalizující v krychlové (kubické) soustavě. Název je složený z řeckých slov halos – slaný a lithos – kámen. Český název halitu je sůl kamenná. Průmyslově významná ložiska halitu vznikala v teplých oblastech vysrážením z mořské vody v zátokách, které byly od otevřeného moře odděleny hrází nebo byly s ním spojeny úzkým průlivem. Tak vznikly laguny, které postupně vysychaly. Jak stoupala koncentrace rozpuštěných látek ve vodě docházelo postupně k jejich vysrážení. Nejdříve uhličitany (vápenec, dolomit), pak sírany (sádrovec) a nakonec halogenidy (halit, sylvín, carnallit). V současnosti vzniká vysrážením v solných jezerech nebo z mořské vody, krystalizuje ze sopečných plynů, vykvétá na půdách v aridních (suchých) oblastech. Nejčastěji se vyskytuje v podobě zrnitých nebo vláknitých agregátů, často tvoří krystaly ve tvaru krychle. Může být i celistvého vzhledu. Fyzikální vlastnosti: Lze rýpat nehtem (má tvrdost 2), hustota 2,1–2,2 g/cm3, dokonale štěpný podle krychle, křehký. Při dlouhodobém působení tlaku plastický. Optické vlastnosti: Barva: čirý, bílá (od vzduchových bublinek), červená (od rozptýleného hematitu), šedá (jílové částice), žlutá a modrá (od rozptýleného kovového sodíku) aj. Průhledný až průsvitný, vryp je bílý, lesk skelný až mastný. Chemické vlastnosti: Složení: Na 39,34%, Cl 60,66%, příměsi I, Br. Rozpouští se ve vodě, vzniklý roztok, solanka, je elektricky vodivý.

Question: V jaké soustavě krystalizuje halit?

Answer: krychlové


Exarchát (církev)

Context: Exarchát (církev) Tento článek je o části božího lidu v církvi. Další významy jsou uvedeny na stránce Exarchát. Termínem exarchát se v pravoslavných církvích a východních katolických církvích označuje část božího lidu na území, kde nebyla ještě zřízena eparchie. V čele exarchátu stojí exarcha. Starověký význam Název pro exarchát byl určen původně pro administrativní celek Východořímské říše. V církev receptovala toto byzantské politické správní dělení a exarcha, stojící v čele byzantské diecéze, měl ve 4. a 5. století měl hodnost primase. Zaujímal hodností postavení mezi patriarchou a metropolitním biskupem. Termín byl po roce 451 formálně omezen, mimo biskupů stojících v čele několika velkých měst. Moderní význam Pravoslavné církve V současné pravoslavné církvi je exarchou hodnostář (velekněz), který je inspektorem klášterů, zástupcem patriarchy, a nebo tím, který vede pravoslavnou církev v zahraničí mimo území patriarchátu. Např. v USA se jedná o pravoslavné Srby, Rumuny, Bulhary a další. Exarcha Jeruzalémského patriarchátu je nositelem titulu „Exarcha Božího hrobu“. Východní katolické církve Název exarchát se používá také v katolických církví východního obřadu pro část území obývanou věřícími východní církve. Přestože je velmi podobný eparchii (diecézi), ze zvláštních důvodů s ní není na stejné úrovni. Zatímco eparchii vede sídelní biskup, exarchát je řízen exarchou, který je biskupem titulární diecéze. Vše ostatní co se však týká eparchie, vztahuje se také na exarchát. Exarcháty se řídí kánony 311-321 Kodexu kanonického práva východních církví. Rozlišujeme dva typy exarchátů: apoštolský exarchát, který v latinské církvi koresponduje s termínem apoštolský vikariát, a arcibiskupský exarchát, který je s apoštolským exarchátem analogický. Reference V tomto článku byly použity překlady textů z článků Exarchatus na latinské Wikipedii, Esarcato na italské Wikipedii a Esarca na italské Wikipedii. Související články Exarchát (byzantská říše) mw-parser-output div/**/#portallinks a{font-weight:bold}Portály: Křesťanství

Question: Pro co se používá označení exarchát?

Answer: část božího lidu na území, kde nebyla ještě zřízena eparchie


Ha-Kol

Context: ha-Kol (hebrejsky: ה, doslova Hlas) byl hebrejský psaný deník vycházející v Izraeli od roku 1948. Byl založen roku 1948. Za vznikem deníku stála ultraortodoxní náboženská strana Agudat Jisra'el. Podle jiného zdroje byl deník provozován stranou Po'alej Agudat Jisra'el. Ta tehdy v souladu s dobovým trendem v Izraeli, kde každá politická formace provozovala svůj stranický list, vydávala dva deníky. V Jeruzalémě ha-Kol, v Tel Avivu Še'arim. Ha-Kol zanikl, ještě dle stavu k roku 1964 ale byl vydáván.

Question: Od kterého roku vycházel v Izraeli deník ha-Kol?

Answer: 1948


Stephen Hawking

Context: Rodiče se do Oxfordu přestěhovali z Londýna krátce před jeho narozením, aby se vyhnuli následkům bombardování města během druhé světové války. V roce 1950 se rodina opět přestěhovala, tentokrát do St. Albans severně od Londýna, kde Hawking navštěvoval místní výběrovou školu. Na přání svého otce měl studovat lékařství jako on sám, on se však živě zajímal o matematiku, fyziku a chemii. Ještě před svou maturitou podal žádost na přijetí na Oxfordskou univerzitu, ke svému překvapení byl přijat a dostal studijní stipendium. Na škole nebylo možné studovat matematiku, takže se místo toho od roku 1958 věnoval fyzice a byl jedním z nejnadanějších studentů. Jeho přáním bylo studovat kosmologii na univerzitě v Cambridgi. V roce 1962 složil s výborným úspěchem zkoušku a od roku 1963 studoval v Cambridgi. Roku 1965 začal pracovat na své doktorské práci u profesora Denise Sciama, kterou o rok později úspěšně obhájil a dosáhl titulu Ph.D. Stal se nejdříve výzkumníkem (Research Fellow) a později stálým členem (Professorial Fellow) univerzity Gonville and Caius College v Cambridge. Po tom, co opustil Astronomický institut, přešel v roce 1973 do oddělení aplikované matematiky a teoretické fyziky a od roku 1979 zastával pozici Lukasiánského profesora matematiky, kterou ve své poslední vůli založil v roce 1663 člen univerzitního parlamentu reverend Henry Lucas.

Question: Co bylo Hawkingovým přáním studovat na univerzitě v Cambridgi?

Answer: kosmologii


Okno

Context: Okno je výplň stavebního otvoru, který slouží od nejstarších dob až po současnost především k prosvětlování místností a pro přirozený kontakt obyvatel s okolím. Okno se skládá ze skleněné výplně, případně i z rámu, který může být z hliníkových slitin, z plastů nebo dřevěný, případně z kompozit. Obvyklá jsou okna jednoduchá s dvojitým zasklením, u nichž jsou v rámu uloženy dvě vrstvy skleněné výplně spojené rámečkem, mezi nimiž je izolační vrstva inertního plynu, vzduchu, argonu, kryptonu nebo xenonu. V minulosti byla často výplň okna tvořena jen pomaštěným papírem, nebo okno výplň vůbec nemělo (mělo pouze okenici). Naopak okna katedrál byla bohatě vykládaná (vitrážovaná). Okna mohou být celistvá (obdélníkový rám s jedním souvislým sklem), nebo dělená na části (okenní tabule). Sdružené okno je okno se dvěma nebo více otvory s mezilehlými sloupky a stojkami. Zvláštním případem okna jsou střešní okna. S těmi je spojen dánský inženýr Villum Kann Rasmussen. Ten v roce 1942 navrhl a vyrobil první moderní střešní okno, a tím v podstatě umožnil budoucí optimální využití prostoru pod šikmou střechou. Později se stal zakladatelem společnosti Velux. Okno do ploché střechy umožňuje prosvětlení interiéru pod rovnou (ne sedlovou) střechou. Okno může být otevíravé (v takovém případě je vhodné použít dálkové ovládání na elektrický pohon pro nedostupnost okna), nebo neotvíravé. Okno do ploché střechy je možné zastínit roletkou v případě ostrého světla. dřevěná plastová dřevo-hliníková ocelová hliníková bezrámová otevíravá sklápěcí otevíravá a sklápěcí vyklápěcí posuvná výsuvná kyvná pevná jednoduchá dvojitě zasklená okna se sdruženými křídly zdvojená dvojitá - špaletová či kastlová Součástí okna bývají rovněž okenice (dřevěné či kovové), zatahovací žaluzie. Funkční celek mohou dále tvořit v exteriéru markýza, slunolam, bezpečnostní mříže, parapet, fasádní dekorace, případně zábradlí nebo v interiéru závěsy, parapet, otopné těleso. Mezi základní charakteristiky okna patří součinitel prostupu tepla (Uw, Uwindow): : : : : U : w : : = : : : : A : g : : ⋅ : U : g : : + : A : f : :.

Question: K čemu slouží okno?

Answer: především k prosvětlování místností a pro přirozený kontakt obyvatel s okolím


Menhir

Context: Menhir (z bretonštiny men - kámen a hir - dlouhý) je kamenný blok svisle zasazený do země. Vyskytují se po celém světě. Obvykle beze stop opracování, zřídka je naznačená lidská postava, případně oděv a zbraně. Menhirové sochy jsou známé ze severozápadní Francie, Španělska, Korsiky. Mívají falický charakter, ale jsou i místy s ženskými znaky [zdroj? ]. Někdy tvoří řady alignement nebo kruhy (kromlech). Vznikají od pozdního neolitu do 2. poloviny 1. tisíciletí př. n. l. [zdroj? ]. Slovo menhir je novodobá umělá složenina, používající bretonská slova. V samotné bretonštině se pak pro menhir používá slovo peulvan. Je možné, že české slovo balvan a bretonské peulvan mají společný původ. Nejznámějším českým kamenem, považovaným za menhir, je tzv. Kamenný pastýř, stojící v poli mezi obcemi Telce a Klobuky na Slánsku. Je 330 cm dlouhý. Býval prý kdysi obklopen kruhem devíti kamenů - odtud snad pochází název "pastýř" [zdroj? ]. Mezi další předpokládané menhiry v ČR patří například kámen z Jemníků na Slánsku, který byl v roce 2003 znovu vztyčen. Měří asi 1 m a je tvořen slepencem. Další dva povalené menhiry se pak nachází na svazích Slánské hory. Jejich délka je 200 a 150 cm. Dalším menhirem, který se vyskytuje na Slánsku, je ten u obce Kamenný Most. Ten je asi 1 metr vysoký a je na něm vyrytý latinský kříž. Další menhiry se nachází na Žatecku. Jeden severně od obce Drahomyšl (Zakletý mnich), další na zahradě žateckého muzea (původem z obce Březno). Další údajný menhir leží na kopci nad obcí Kluček a jiný žulový menhir se nachází asi 1 km jihozápadně od obce Líčkov; je na něm vytesán letopočet 1905. Na Lounsku se pak vyskytují tyto památky: menhir v lounském muzeu (pochází od obce Selibice), Baba u obce Slavětín a menhir v Orasicích. Známý je i dolnochaberský Zkamenělý slouha. Je to asi 160 cm vysoký menhir nacházející se u plotu rodinného domu v Ládevské ulici v Praze - Dolních Chabrech. V okolí se nacházejí ještě další kameny, které mohou být také menhiry. Již nedochovaný menhir stával v Ratiboři u Chyšek na zahradě rodinného statku.

Question: Jaké slovo se v bretonštině používá pro menhir?

Answer: peulvan


Pád (řeka)

Context: Ústí do Jaderského moře, přičemž vytváří bažinatou deltu o rozloze 1500 km2. Ta se každý rok zvětšuje přibližně o 60 ha. Největší a nejvodnější jsou levé přítoky Dora Riparia, Dora Baltea, Ticino, Adda, Oglio, které pramení na jižních svazích Alp. Pravé přítoky, které pramení převážně na severních svazích Toskánsko-Emiliánských Apenin a také Přímořských Alp mají obyčejně vody málo (největší je Tanaro) a unášejí mnoho pevných částic. Přes veškerá ochranná opatření dochází hlavně po silných deštích k mnohým povodním, při kterých stoupá úroveň hladiny řeky i jejích přítoků o 5 až 10 m. Ve 20. století došlo k největším povodním v letech 1951 a 1966. Tyto povodně způsobily velké škody a vynutily si evakuaci obyvatel. Průměrný roční průtok vody v ústí činí 1460 m3/s. Levé přítoky mají největší vodnost na jaře a v létě v době, kdy taje sníh a ledovce v Alpách a způsobují, že na horním toku má Pád alpský vodní režim. Pravé přítoky mají vysokou vodnost na jaře a na podzim. To způsobuje vznik dvou povodňových období na středním a dolním toku Pádu (květen-červen a říjen-listopad). V zimě má řeka obvykle málo vody. Celkové množství unášených pevných částic je odhadováno na 13 až 15 Mt ročně. Využívá se na zavlažování. Vodní doprava je možná od ústí do města Piacenza. Řeka je spojená kanály s Milánem (pomohl jej budovat Leonardo da Vinci) a s Benátskou lagunou. Po přítocích (Adda, Ticino) a také splavných kanálech je spojená s velkými jezery (Komské, Maggiore, Gardské). Na řadě jejich levých přítoků byly postaveny kaskády vodních elektráren. Leží na ní města Turín, Piacenza, Cremona.

Question: Jaká řeka je největší v Itálii?

Answer: Pád


Instant messaging

Context: V poslední době se můžeme setkat se snahou o přesnější vyjádření emocí v instant messagingu a přímé výrazy pro emoce, většinou v závorkách se zprávou jako například (eye-roll), (snort), jsou stále populárnější. Je zde také snaha o jakési standardizování konverzace, kdy například znak # značí sarkazmus a *, která znamená opravený překlep z předchozí zprávy. Ačkoli instant messaging přináší mnoho výhod, společně s nimi přináší i některá rizika, zvlášť při používání na pracovištích. Mezi tyto rizika patří: Bezpečnostní rizika Legislativní rizika Nevhodné užití Vyzrazení obchodních tajemství Crackeři odjakživa využívali IM sítě pro phishing útoky, zasílání škodlivých URL odkazů a souborů obsahující viry. Nejčastějším způsobem šíření virů bylo zaslání důvěryhodného textu s odkazem na webovou stránku, ze které se po přístupu na ni okamžitě stáhl virus, který se nadále šířil rozesíláním stejné zprávy z odkazem na škodlivý soubor všem lidem uloženým v uživatelském seznamu. Takovýto útok dokázal napadnout desítky tisíc uživatelů během krátké chvíle, vzhledem k tomu, že zasílal zprávy jménem důvěryhodných uživatelů. IM konverzace rovněž probíhají pouze za pomoci textu, což je dělá zranitelné vůči odposlouchávání. Některé IM klienti rovněž vyžadují otevření UDP portů, což rovněž zvyšuje určité bezpečnostní riziko. Použitím instant messagingu na pracovištích vznikají i legislativní rizika v závislosti na zákony a regulace o elektronické komunikaci na pracovišti. Jen v USA existuje přes deset tisíc zákonů a regulaci spojených s elektronickou komunikací a uchováváním záznamů. Mnoho ostatních států má firemní elektronickou komunikaci právně upravenou podobně jako USA. Nejčastější omezení v souvislosti s IM službou na pracovišti je povinnost uchovávat obchodní komunikaci. Všechny společnosti se musí chránit oproti nevhodnému užití IM jejich zaměstnanci. Neformálnost, bezprostřednost a pocit anonymity často vybízejí ke zneužití IM na pracovišti. Téma nevhodného užití IM zaplnilo titulní strany médií v roce 2006, kdy americký kongresman Mark Foley rezignoval na svůj post když přiznal, že zasílal urážlivé sexuálně tematické zprávy nezletilé osobě, která pracovala v kongresu v rámci programu United States House of Representatives Page, ze svého pracovního počítače v kongresu.

Question: Co zrychluje instant messaging?

Answer: komunikaci


Naruhito

Context: Naruhito (japonsky: 皇 Kótaiši Naruhito Šinnó, narozen 23. února 1960) je syn bývalého císaře Akihita a 126. japonský císař. Je jediným světovým monarchou, který nosí císařský titul. Oficiálně je oslovován jako "Jeho císařské veličenstvo Císař", či jen "Jeho císařské veličenstvo", v psaném projevu pak "Panující Císař". == Životopis == Naruhito se narodil v císařské nemocnici Kunaičó bjóin v Tokiu 23. února 1960 jako nejstarší syn císaře Akihita a císařovny Mičiko. Je magistrem historie a autorem knihy The Thames and I: A Memoir of Two Years at Oxford. 23. února 1991 se oficiálně stal korunním princem, dva roky po nástupu svého otce na trůn. V roce 1993 se oženil s diplomatkou Masako Owada, s níž má jediného potomka, dceru Aiko (* 2001). Ta podle současného dědického práva nemůže nastoupit na trůn, proto po Naruhitově smrti musí nastoupit jiný (mužský) rodinný příslušník. Dalším v pořadí je jeho mladší bratr Fumihito a po něm jeho syn, princ Hisahito (* 2006). Císařem se stal 1. května 2019 po předem ohlášené abdikaci Akihita dne 30. dubna. Éra císaře Naruhita se nazývá Reiwa (令). == Tituly == 23. února 1960-23. února 1991: Jeho císařská Výsost Princ Hiro 23. února 1991-1. května 2019: Jeho císařská Výsost Korunní princ Japonska 1. května 2019-? : Jeho císařské Veličenstvo Císař Obrázky, zvuky či videa k tématu Naruhito ve Wikimedia Commons Lokální šablona odkazuje na jinou kategorii Commons než přiřazená položka Wikidat: Lokální odkaz: Crown Prince Naruhito Wikidata: Emperor Naruhito

Question: Jak se jmenuje 126. japonský císař?

Answer: Naruhito


Tour de France

Context: Tour de France je etapový závod profesionálních cyklistů trvající asi tři týdny v červenci. Pořádá se každoročně už od roku 1903 ve Francii, z níž ale zajíždí i do jiných zemí. Pravidelné pořádání přerušila pouze první a druhá světová válka. Dnes je jednou z nejdůležitějších sportovních událostí roku. Závod byl založen jako propagační závod novin L'Auto (předchůdce dnešního listu l'Equipe). Jejich vydavatelem byl Henrim Desgrangem. Měl být konkurencí pro závod (Paříž - Brest a zpět) sponzorovaný listem Le Petit Journal a závod (Bordeaux - Paříž) sponzorovaný novinami Le Vélo. Nejdříve šlo o téměř nepřetržitý vytrvalostní závod. Jezdci spali kolem cest a bylo jim zakázáno přijímat cizí pomoc. Nyní je Tour etapový závod rozdělený do mnoha etap, každá z nich trvá jeden den. Peloton závodu provází několik doprovodných vozidel (automobily a motocykly) poskytujících informace, jídlo, pití a přístup k mechanikům. Některé z vozidel patří organizátorům závodu a slouží pro všechny jezdce, některé jsou týmové. Většina etap vede Francií, ale je běžné, že některé etapy zavítají i do okolních států, například do Itálie, Španělska, Švýcarska, Belgie, Lucemburska a Německa, ale i do nesousedících zemí, například do Irska, Velké Británie nebo Nizozemska. Tři týdny trvající závod obvykle zahrnuje dva dny volna, které jsou často využívány pro přesun mezi etapami. V posledních letech předchází první etapě krátká časovka jednotlivců (1 - 15 km) zvaná prolog. Tradiční cíl je na pařížském bulváru Avenue des Champs-Élysées. Mezi tím závod nabízí etapy různého charakteru, například rovinaté etapy, horské etapy, časovky jednotlivců a časovky týmů. Vzhledem k rozmanitosti závodu je celkovým vítězem obvykle kvalitní vrchař nebo časovkář. 1903 až 1939 - Henri Desgrange 1947 až 1961 - Jacques Goddet 1962 až 1987 - Jacques Goddet a Felix Lévitan 1988 - Jacques Goddet a Xavier Louy 1989 až 2005 - Jean-Marie Leblanc 2006 - Christian Prudhomme Během let byla Tour zkažena mnoha dopingovými skandály. 13. července 1967 zemřel při výjezdu na Mont Ventoux britský cyklista Tom Simpson.

Question: Jak často se pořádá Tour de France?

Answer: každoročně


Ledňáček říční

Context: Ledňáček říční (Alcedo atthis) je průměrně 16,5 cm velký pták z čeledi ledňáčkovitých (Alcedinidae). Je velmi výrazně zbarvený s oranžovou spodinou a modrým hřbetem, křídly a temenem. Výrazným znakem je také jeho nápadně dlouhý zašpičatělý zobák. Pro své krásné zbarvení je nazýván Létající drahokam. Vyskytuje se u pomalu tekoucích čistých vod na velkém území Evropy, Asie a v severní Africe. Ve střední Evropě se přitom jedná o jediného zástupce své čeledi. Ledňáček říční je po většinu roku samotářsky žijící a přísně teritoriální pták. Živí se především menšími rybami, které loví střemhlavým útokem pod vodou, ale v malé míře se v jeho potravě objevuje i vodní hmyz a obojživelníci. Hnízdí v norách, které si sám hloubí ve strmých březích vod, v jedné snůšce přitom bývá 5–7 světlých vajec. == Popis == Ledňáček říční je jen o něco málo větší než vrabec. Dorůstá 16–17 cm, v rozpětí křídel měří 24–26 cm a dosahuje hmotnosti mezi 40–45 g. Má zavalité tělo, krátký ocas a končetiny, široká křídla a zhruba 4 cm dlouhý rovný zašpičatělý zobák. Je výrazný svým zářivým zbarvením, které se mírně liší v závislosti na jednotlivých poddruzích (viz Taxonomie). Středoevropský poddruh, A. a. ispida, má vnější část křídel, hřbet, ocas a téměř celou hlavu modrou, hruď a končetiny jsou jasně oranžové, zobák tmavý, skvrna pod ním a po stranách krku je pak zbarvena bíle. Obě pohlaví se přitom zbarvením nijak výrazně neliší, samice však na rozdíl od samců mají červeně zbarvený kořen spodní čelisti. Mladí ptáci jsou obecně jednotvárněji zbarveni a jejich opeření má zelenavější odstín.V severní Africe, Evropě a ve většině Asie se jedná o naprosto nezaměnitelný druh, v její jihovýchodní části však může být relativně snadno zaměněn s více jak 6 jinými druhy ledňáčků. , zejména pak s ledňáčkem modrohřbetým (Alcedo meninting).Jeho let je rychlý (dokáže dosáhnout i rychlosti vyšší jak 45 km/h) a přímý a dá se při něm relativně snadno určit díky jeho jasně modře zbarvenému kostřci. == Hlasový projev == Často a nápadně se ozývá, nejčastěji krátkým, ostrým a při vzrušení často opakovaným tyt-tyt. == Rozšíření == Ledňáček říční se vyskytuje téměř v celé Evropě s výjimkou Islandu, severního cípu Britských ostrovů a Skandinávie. Značně zasahuje také na rozsáhlé území Asie, zejména pak do její západní, východní, jižní a jihovýchodní části.

Question: Jak výrazně zbarvený je ledňáček říční?

Answer: velmi výrazně


Oblak

Context: Oblaky vznikají tehdy, když se vlhkost vzduchu zkondenzuje na kapky nebo ledové krystalky. Výška, ve které se děj odehrává, bývá různá a hranice, za kterou se voda v plynném skupenství mění na kapalinu se nazývá rosný bod. Závisí na stabilitě vzduchu a množství přítomné vlhkosti. Průměrná oblaková kapka nebo ledový krystalek má v průměru přibližně 0,01 mm. Studená oblaka tvořící se ve velkých výškách obsahují pouze ledové krystalky, nižší, teplejší oblaka obsahují pouze vodní kapky. Patří do kapalného skupenství. Často se objevuje mylný názor, že oblaky jsou složeny z vodní páry. Není to pravda, protože samotná vodní pára je neviditelná bez ohledu na výšku a hustotu. Oblaky tvoří voda v kapalném nebo pevném skupenství. Oblaky se liší vzhledem, výškou, ve které vznikají, i vlastnostmi. Tyto rozdíly jsou základem mezinárodního systému jejich klasifikace. Tato klasifikace je odvozena od klasifikace, kterou zavedl v roce 1803 Luke Howard. Název mraků se tvoří kombinací čtyř latinských slov: cirrus (řasa nebo kučera), stratus (vrstva nebo sloha), nimbus (déšť) anebo cumulus (kupa). Tato klasifikace obsahuje 10 základních typů. Jen z některých typů oblaků padají pevné či kapalné srážky. Za oblaka se někdy považují i přírodní nebo umělé viditelné útvary z malých částic, například mrak vzniklý po výbuchu sopky, z požáru, kondenzační stopy po přeletu letadla či atomový hřib. == Význam == Největší význam oblaků spočívá v tom, že z nich padá déšť nebo sníh a voda z atmosféry se jejich prostřednictvím vrací zpět na zemský povrch. Pokud mají kapky vody dosáhnout zemského povrchu, musí mít určitou minimální velikost, aby se při pádu z atmosféry na povrch nevypařily (resp. nevysublimovaly).

Question: Jsou oblaky z vody?

Answer: Oblaky tvoří voda v kapalném nebo pevném skupenství.


Polyekran

Context: Polyekran byl originální československý promítací systém s více společně ovládanými projektory filmů i diapozitivů, více plátny a mnohakanálovým zvukem. Vznikl z iniciativy Emila Radoka, Josefa Svobody, RNDr. Jaroslava Pechara a pracovníků Výzkumného ústavu zvukové, obrazové a reprodukční techniky. Poprvé byl předveden na výstavě Expo 58 v Bruselu pod vedením Jaroslava Friče. (Tam měl Polyekran 7 promítacích přístrojů na filmy, 8 na diapozitivy a 8 pláten) Technické vybavení polyekranu sloužilo i pro představení Laterny magiky Otto Levinský, Antonín Stránský a kolektiv: Film a filmová technika (SNTL 1974) Laterna magika Kinoautomat Jaroslav Frič-polyekrán a monoskop

Question: Na jaké výstavě byl poprvé představen polyekran?

Answer: Expo 58


Oční stíny

Context: Oční stíny Nalíčené oko Hnědá škála očních stínů Oční stíny je druh kosmetického výrobku, který se nanáší do okolí očí za účelem jejich zvýraznění a zkrášlení. Jedná se o barevné prášky, které jsou nanášeny malým polštářkem na kůži okolo očí, na oční víčko a lícní kosti. Barvy těchto prášků nejsou nikterak omezeny a jsou vyráběny v celé škále barev. Oční stíny se často doplňují s používáním řasenky pro zvýraznění řas a spolu s rtěnkou pro vytvoření celkového makeupu obličeje. Pro odstraňování líčidla se používá odličovací polštářek a krém, kterým se stírá nanesená barva z kůže. Oční stíny se skládají nejčastěji z pevných látek jako pudru, rozdrcené slídy či grafitu. Jejich používání je celosvětově rozšířeno mezi oběma pohlavími. Nejčastěji je ale využíván ženami a to jak v každodenním životě tak i při slavnostních příležitostech. Tyto produkty nabízí mnoho světových značek ( Maybeline, Catrice, Urban Decay, aj.)

Question: Jak se nazývá kosmetický výrobek, který se nanáší do okolí očí?

Answer: Oční stíny


Linus Torvalds

Context: Linus Torvalds Linus Torvalds Linus Torvalds v roce 2014Rodné jméno Linus Benedict Torvalds Narození 28. prosince 1969 (51 let)Helsinky, Finsko Bydliště Dunthorpe, Oregon, USA Národnost finští Švédové Občanství americké Alma mater Helsinská univerzita Povolání programátor Zaměstnavatel Linux Foundation Manžel(ka) Tove Torvalds (narozená Monni) Děti 3 Rodiče Nils Torvalds (otec)Anna Torvalds (matka) Web http://torvalds-family.blogspot.com/ multimediální obsah na Commons Některá data mohou pocházet z datové položky. Linus Torvalds v roce 2002 Linus Benedict Torvalds (* 28. prosince 1969) je finský programátor, známý především zahájením vývoje jádra operačního systému Linux a pozdější koordinací projektu. Při vývoji se Linus inspiroval knihou Operating Systems: Design and Implementation, ve které Andrew Tanenbaum popisuje základní principy operačního systému Unix a detailně rozebírá zdrojový kód zjednodušeného klonu Unixu nazvaného MINIX.[1] Linusovým cílem bylo vytvořit operační systém unixového typu, který by byl na rozdíl od MINIXu volně šiřitelný a využíval všech možností procesoru Intel 386.[2] Biografie Linus Benedict Torvalds se narodil v hlavním městě Finska, Helsinkách, rodičům Anně a Nilsovi, je po otci vnukem básníka, literárního kritika a novináře Oleho Torvaldse. Jeho rodina pochází ze švédsky mluvící menšiny (v současnosti zhruba 5 %) finské populace. Byl pojmenován po Linusi Paulingovi, americkém držiteli Nobelovy ceny za chemii.

Question: Jak se jmenuje finský programátor, který zahájil vývoj jádra operačního systému Linux?

Answer: Linus Benedict Torvalds


Lykurgův pohár

Context: Lykurgův pohár je skleněný pohár pocházející ze starověkého Říma, uložený v Britském muzeu v Londýně. Je nejstarším známým příkladem použití dichroického skla. Nádoba patří k typu síťových pohárů (vas diatretum), zdobených na povrchu vybrušovaným plastickým vzorem. Je mezi nimi unikátní použitím figurálního motivu, znázorňujícího thráckého krále Lykurga potrestaného za to, že potlačoval kult boha Dionýsa: odtud pochází populární označení poháru i předpoklad, že se používal k pití vína při bakchanáliích. Původ poháru je nejasný, poprvé je zmiňován roku 1845 jako majetek rodiny Rothschildů. Kunsthistorik Dyfri Williams odhaduje, že Lykurgův pohár byl vyroben v Alexandrii na počátku 4. století. Nádoba je vysoká 16,5 cm a v nejširším místě má průměr 13,2 cm; stojí na bronzové noze, která pochází z pozdější doby. Pozoruhodná je schopností měnit barvu: zatímco na denním světle se jeví jako zelená, při osvětlení pod vhodným úhlem se rozzáří jasně červeným zbarvením, odstín se mění také podle tekutiny, kterou je pohár naplněn. Tento efekt je způsoben tím, že do litého skla bylo přidáno práškové zlato a stříbro. Kovové nanokrystaly o rozměru okolo 70 nanometrů vytvářejí koloidní vrstvu, která dokáže měnit vlnovou délku světla pomocí kvazičástic plazmonů. Lukurgův pohár je tak v populární literatuře používán jako důkaz toho, že staří Římané již znali nanotechnologie. == Externí odkazy == Obrázky, zvuky či videa k tématu Lykurgův pohár ve Wikimedia Commons http://www.britishmuseum.org/research/collection_online/collection_object_details.aspx?objectId=61219& https://www.prirodovedci.cz/chemik/clanky/po-stopach-davnych-nanotechnologu http://www.osel.cz/7090-lykurgos-hraje-barvami-diky-kvazicasticim-zvanym-plazmony.html

Question: Kdy je Lykurgův pohár zmiňován poprvé?

Answer: 1845


NGC 541

Context: NGC 541, PGC 5305, UGC 1004, MCG +00-04-137, GC 5178, Arp 133, CGCG 385-128 , 2MASX J01254430-0122461, LDCE 89 NED014 (V) – měření provedena ve viditelném světle Některá data mohou pocházet z datové položky. NGC 541 je eliptická galaxie v souhvězdí Velryba. Její zdánlivá jasnost je 12,2m a úhlová velikost 1,8′ × 1,7′.[1] Je vzdálená 245 milionů světelných let, průměr má 130 000 světelných let. Galaxie je zařazena do katalogu pekuliárních galaxií pod označením Arp 133 jako příklad galaxie s blízkými útržky. NGC 541 je rádiový zdroj 3C 40A, podle Fanaroffovy-Rileyho klasifikace v třídě I[pozn. 1]. 45″ severovýchodně od galaxie NGC 541 leží nepravidelná trpasličí galaxie zvaná Minkowského objekt. Galaxie je členem kupy galaxií Abell 194. Mezi NGC 541 a párem galaxií NGC 545 a NGC 547 byl zjištěn hvězdný pás[2], který leží na obloze v úhlové vzdálenosti 4,5 vteřiny severovýchodně od NGC 541 a odpovídá přibližně 325 000 světelných let.[3] Galaxii objevil 30. října 1864 Heinrich Louis d'Arrest.[4] Poznámky ↑ 3C 40B významnější a spojený s blízkou galaxií NGC 547 Reference ↑ FROMMERT, Hartmut. Revised NGC Data for NGC 541 [online]. SEDS.org [cit. 2019-11-28]. Dostupné v archivu pořízeném dne 2016-03-04. (anglicky) ↑ CROFT, Steve; VAN BREUGEL, Wil; DE VRIES, Wim, et al. Minkowski's Object: A Starburst Triggered by a Radio Jet, Revisited. S. 1040–1055. Astrophysical Journal [online]. Srpen 2006 [cit. 2020-01-08]. Roč. 647, čís. 2, s. 1040–1055. arXiv:astro-ph/0604557. DOI:10.1086/505526. Bibcode:2006ApJ...647.1040C. (anglicky) ↑ VERDOES KLEIJN, Gijs A.; BAUM, Stefi A.; DE ZEEUW, P. Tim, et al. Hubble Space Telescope Observations of Nearby Radio-Loud Early-Type Galaxies. S. 2592–2617. Astronomical Journal [online]. Prosinec 1999 [cit. 2020-01-08]. Roč. 118, čís. 6, s. 2592–2617. arXiv:astro-ph/9909256. DOI:10.1086/301135. Bibcode:1999AJ....118.2592V. (anglicky) ↑ SELIGMAN, Courtney. Celestial Atlas: NGC 541 [online]. [cit. 2019-11-28]. Dostupné online. (anglicky) Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu NGC 541 na Wikimedia Commons NASA/IPAC Extragalactic Database: Results for NGC 541 [online]. [cit. 2019-11-28]. Dostupné online. (anglicky) FROMMERT, Hartmut. Revised NGC Data for NGC 541 [online]. SEDS.org [cit. 2019-11-28]. Dostupné v archivu pořízeném dne 2016-03-04. (anglicky) SIMBAD Astronomical Database: Results for NGC 541 [online]. [cit. 2019-11-28]. Dostupné online. (anglicky) SELIGMAN, Courtney. Celestial Atlas: NGC 541 [online]. [cit. 2019-11-28]. Dostupné online. (anglicky) Katalog NGC 541 [online]. [cit. 2019-11-28]. Dostupné online. (česky) body.skin-vector .mw-parser-output span.souradnice-vesmir,body.skin-monobook .mw-parser-output span.souradnice-vesmir{background:url("//upload.wikimedia.. org/wikipedia/commons/7/70/Skymap.png")right no-repeat;padding-right:28px}body.. skin-vector .mw-parser-output span.souradnice-blok sup,body.skin-vector .mw-parser-output span.souradnice-inline sup,body.skin-monobook .mw-parser-output span.souradnice-blok sup,body.. skin-monobook .mw-parser-output span.souradnice-inline sup{vertical-align:top}body.skin-vector .mw-parser-output span.souradnice-blok,body.skin-monobook .mw-parser-output span.. souradnice-blok{font-family:monospace;font-size:85%}body.skin-vector .mw-parser-output span.souradnice-inline,body.skin-monobook .mw-parser-output span.souradnice-inline{background:none;padding-right:0} mw-parser-output div/**/#portallinks a{font-weight:bold}Portály: Astronomie

Question: Jak se jmenuje eliptická galaxie v souhvězdí Velryba?

Answer: NGC 541


Oscar

Context: Od roku 2002 se ceremoniál koná v Kodak Theatre s kapacitou tři tisíce tři sta sedadel, které změnilo název na Dolby Theatre 1. května 2012. Původně se ceny udělovaly na konci března, anebo začátkem dubna. V roce 1999 Akademie udílení přesunula z pondělí na neděli a od roku 2004 se většinou koná poslední únorovou neděli. Výjimkou je rok, kdy se konají zimní olympijské hry. To pak Akademie udílení posouvá na první březnovou neděli. V roce 1929 se Oscar předával poprvé. Hlavním tahounem byl Charlie Chaplin s filmem Cirkus. Chaplin však dostal jednoho "souhrnného Oscara", dalšího Chaplin získá za dlouhých 43 let. Ten obdržel v roce 1972 za celoživotní dílo. Doprovázel ho nejdelší potlesk v dějinách tohoto udílení. Trval více než 5 minut. První Oscar z roku 1929 vyhrál němý film Wings. V roce 1930 začala éra zvukových filmů a žádný němý film již sošku nezískal. Kuriozitou je ovšem Umělec, nejlepší film roku 2011, který vzdává hold němému filmu a jako takový je též koncipován. Nejvíce Oscarů (11) proměnily tři filmy: Ben-Hur (1960), Titanic (1998) a Pán prstenů: Návrat krále (2003). Pán prstenů: Návrat krále měl současně největší úspěšnost, neboť získal cenu v každé kategorii, ve které byl nominován. Naopak, největší smolař co se proměňování oscarových nominací týče, jsou zvukař Kevin O'Connell (20 neproměněných nominací) a hudebník Victor Young (21 nominací). Nejvíce nominací (14) měly filmy All about Eve (1950) a Titanic (1998). Pouze tři filmy získaly pětici Oscarů v nejuznávanějších kategoriích (též zvanou Big Five - nejlepší film, režisér, herec, herečka, scénář). Byly to: Stalo se jedné noci (1934), Přelet nad kukaččím hnízdem (1975), Mlčení jehňátek (1991) Nejvíce Oscarů získal za své filmy (Sněhurka a sedm trpaslíků, Mickey Mouse, ...) Walt Disney celkem - 22, z toho mezi lety 1931/1932 až 1939 osm sošek v řadě (s ostatními kategoriemi deset), čímž drží další rekord. Mimo to, mezi lety 1950 a 1954 získal další čtyři Oscary v řadě za čtyři krátké filmy a v letech 1953-1954 dva Oscary dokumentární filmy The Living Desert a The Vanishing Prairie.

Question: Od kdy je udělována cena Oskar?

Answer: 1929


Albert Einstein

Context: Elsa byla Albertovou první sestřenicí z matčiny strany a druhou sestřenicí z otcovy strany. Byla o tři roky starší než Albert a pomohla mu se uzdravit po částečném nervovém kolapsu kombinovaném s žaludečními obtížemi. Toto manželství zůstalo bezdětné. Roku 1922 se Einstein se svou ženou Elsou vydal na lodi Kitano Maru do Japonska. Cesta je přivedla také do dalších asijských přístavů, například do Singapuru, Hongkongu a Šanghaje. Einstein zemřel v Princetonu 18. dubna 1955. Zanechal zobecněnou teorii gravitace nevyřešenou. Kremace jeho těla proběhla ještě tentýž den v Trentonu v New Jersey. Jeho popel byl rozptýlen na utajeném místě. Jeho mozek se nicméně zachoval v nádobě Dr. Thomase Stolze Harveye, patologa, který prováděl pitvu Einsteina. Harvey na něm neshledal nic nenormálního, ale další analýzy v roce 1999 týmem na McMasterově Univerzitě odhalily, že jeho jedna část Einsteinovi chyběla a kvůli její kompenzaci byl Einsteinův temenní lalok o 15 % větší než obyčejně bývá. Tato oblast mozku je zodpovědná za matematické myšlení, vizuálně prostorové vnímání a představy pohybu. == Osobnost == Albert Einstein byl respektovaný pro svou přátelskost zakořeněnou v jeho pacifismu. Byl skromný, co se jeho schopností týkalo a měl jasné názory na módu – například zmenšil svůj šatník natolik, aby se nemusel rozhodovat, co si vzít na sebe. Nejedl maso, respektive těla zabitých zvířat – hlásil se k vegetariánství. Známý je Einsteinův citát: "Nic nebude lidskému zdraví prospěšnější a nic nezvýší šance na zachování života na Zemi více než přechod na vegetariánskou stravu." Občas měl hravý smysl pro humor a vyžíval se v hraní na housle a v jachtingu. Byl také typickým "roztržitým profesorem". Často zapomínal na každodenní věci, třeba klíče, a soustředil se tak mocně na řešení fyzikálních problémů, že nedbal na své okolí. === Náboženské názory ===

Question: Kde byl Einsteinův popel rozptýlen?

Answer: na utajeném místě


Harry S

Context: Bylo také Trumanovou zásluhou, že nadále nejen členové Kongresu a federálních soudů, ale i členové ostatních federálních úřadů pobírali federální důchody. V roce 1956 se svou ženou vyrazil na výlet do Evropy a stal se všude, kam přijel, senzací. Ve Velké Británii získal čestný titul Oxfordské univerzity. Naposledy se setkal se svým přítelem Winstonem Churchillem a po návratu domů podpořil demokratického kandidáta Adlaie Stevensona během volební kampaně do prezidentského úřadu. V roce 1964 spadl v koupelně a fyzicky se z následků nikdy plně nevzpamatoval. 5. prosince 1972 byl přijat do nemocnice v Kansas City pro srdeční slabost, špatnou funkci ledvin a zažívací problémy. Zemřel 26. prosince 1972 v 7:50 ráno ve věku 88 let. Byl pohřben u Trumanovy knihovny v Independence. V březnu 1975 byla na jeho počest vydána v Izraeli poštovní známka o nominální hodnotě 5 šekelů. Je podle něj pojmenována letadlová loď USS Harry S. Truman (CVN-75) sloužící od roku 1998. Obrázky, zvuky či videa k tématu Harry S. Truman ve Wikimedia Commons Osoba Harry S. Truman ve Wikicitátech Trumanovo muzeum a knihovna v Independence - obsahuje on-line dokumenty týkající se Trumanova veřejného i soukromého života, obsáhlou databázi fotografií i audio soubory. Životopis na oficiálních stránkách Bílého domu

Question: Kdy zemřel Harry S. Truman?

Answer: 26. prosince 1972


Povodí

Context: Povodí je oblast, ze které voda odtéká do jedné konkrétní řeky či jezera. Hranice mezi dvěma povodími se nazývá rozvodí. Všechna povodí konkrétního moře či oceánu pak nazýváme úmoří. Povodí je základní jednotkou pro vyhodnocování toků látek v přírodě. Většina prvků je totiž svými biogeochemickými cykly navázána na vodu, a tak při vyhodnocování toků lze vycházet ze základní hydrologické bilance povodí, která je dána srážkami a průtokem na konci povodí. Podobně i správa a údržba toků včetně veškerých protipovodňových opatření se provádí podle jednotlivých povodí. Největší povodí na světě má řeka Amazonka: zahrnuje asi 40 % rozlohy Jižní Ameriky, tj. asi 6 915 000 km2. == Řádovost vodních toků == Vodní toky se dělí do řádů, jejichž posloupnost vytváří hydrologické pořadí. V Česku používaný systém označuje jako toky 1. řádu ty vodní toky, které přímo ústí do moře či oceánu. Nezohledňuje se přitom délka toku, ani jeho průtok. Přítoky toků 1. řádu se označují jako toky 2. řádu, přítoky toků 2. řádu se označují za toky 3. řádu, přičemž hierarchie takto pokračuje až k prameni. Obdobně se označují i samotná povodní vodních toků. == Bezodtoké oblasti == Ne všechna povodí nutně náležejí k nějakému úmoří – ve střední Asii, severní a jižní Africe či Austrálii existují rozsáhlá území postrádající odtok do moře. Taková území se označují jako bezodtoké oblasti nebo též oblasti s vnitřním odtokem.

Question: Co je povodí?

Answer: Povodí je oblast, ze které voda odtéká do jedné konkrétní řeky či jezera.


Lásky jedné plavovlásky

Context: Lásky jedné plavovlásky je český černobílý film režiséra Miloše Formana z roku 1965. Film byl nominován na Oscara za nejlepší cizojazyčný film a Zlatý glóbus za nejlepší cizojazyčný film. Britský filmový časopis Empire ho v roce 2010 zařadil mezi 100 nejlepších cizojazyčných filmů. Hlavní hrdinkou filmu je mladá dělnice z malého města (Hana Brejchová), která hledá pravou lásku. Jednou ji na místní zábavě zaujal mladý muzikant (Vladimír Pucholt), se kterým ještě téže noci skončila v posteli. Později za ním přijela do Prahy a ubytovala se u jeho překvapených rodičů. Její milý o ni však už nejevil zájem. Příběh se odehrává ve městě Zruč nad Sázavou.

Question: Kdo je režisérem filmu Lásky jedné plavovlásky?

Answer: Miloše Formana


Roentgenium

Context: Roentgenium Roentgenium předpokládaná [Rn] 5f14 6d10 7s1(založeno na zlatu) (280) Rg 111 ↓ Periodická tabulka ↓ Obecné Název, značka, číslo Roentgenium, Rg, 111 Cizojazyčné názvy lat. Roentgenium Skupina, perioda, blok 11. skupina, 7. perioda, blok d Chemická skupina neznámé Identifikace Registrační číslo CAS 54386-24-2 Atomové vlastnosti Relativní atomová hmotnost 280,16 Elektronová konfigurace předpokládaná [Rn] 5f14 6d10 7s1(založeno na zlatu) Mechanické vlastnosti Skupenství předpokládané pevné Bezpečnost Radioaktivní I V (%) S T1/2 Z E (MeV) P {{{izotopy}}} Není-li uvedeno jinak, jsou použityjednotky SI a STP (25 °C, 100 kPa). Au⋏ Darmstadtium ≺Rg≻ Kopernicium Roentgenium (chemická značka Rg) je 19. transuranem, silně radioaktivní kovový prvek, připravovaný uměle v cyklotronu nebo urychlovači částic. Roentgenium doposud nebylo izolováno v dostatečně velkém množství, aby bylo možno určit všechny jeho fyzikální konstanty. Při své poloze v periodické tabulce prvků by svými vlastnostmi mělo připomínat zlato. Historie Roentgenium, GSI Wilhelm Conrad Röntgen První přípravu prvku s atomovým číslem 111 oznámili němečtí fyzici 8. listopadu roku 1994 z Ústavu pro výzkum těžkých iontů v německém Darmstadtu. Bombardováním izotopu bismutu jádry atomu niklu získali izotop 272Rg s poločasem rozpadu přibližně 1,5 ms.[1] 20983 Bi + 6428 Ni → 272111 Rg + 10 n Prvek byl pojmenován po známém fyzikovi Wilhelmu Conradovi Röntgenovi a zasedání IUPAC v roce 2004 toto pojmenování schválilo.[2] Izotopy Doposud je známo následujících 12 izotopů roentgenia: IzotopRok objevuReakcePoločas rozpadu 272Rg1994209Bi(64Ni,n)3,8 ms 273Rg ? 274Rg2004209Bi(70Zn,n)6,4 ms 275Rg ? 276Rg ? 277Rg ? 278Rg2006237Np(48Ca,3n)4,2 ms 279Rg2003243Am(48Ca,4n)0,17 s 280Rg2003243Am(48Ca,3n)3,6 s 281Rg17 s 282Rg0,5 s 283Rg ? Odkazy Reference ↑ Hofmann, S. The new element 111. Zeitschrift für Physik a Hadrons and Nuclei. 1995, roč. 350, s. 281. DOI:10.1007/BF01291182. ↑ Corish et al. Name and symbol of the element with atomic number 111. Pure Appl. Chem.. 2004, roč. 76, čís. 12, s. 2101–2103. Dostupné online. DOI:10.1351/pac200476122101. Související články 11. skupina Jaderná fyzika Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu roentgenium na Wikimedia Commons Slovníkové heslo roentgenium ve Wikislovníku mw-parser-output .navbox-title .mw-collapsible-toggle{font-weight:normal} Periodická tabulka prvků 1 2 3

Question: Jakou má chemickou značku Roentgenium?

Answer: Rg


Pelerína

Context: Pelerína cestovní kabát s pelerínou, dobový tisk Pelerína (italsky pellerine) je volně splývající oděv, bez rukávů a kapes, obvykle s průhmatem (což je lištou krytý otvor v předním dílu oděvu, sloužící k provléknutí ruky). Slouží většinou jako svrchní (plášť, pláštěnka) oblečení, pokrývající ramena. Svou volností vytváří zvonové záhyby, může být dlouhý nebo krátký. Používá se jako stejnokroj, ale je i součástí večerních oděvů, a nosí se jako módní oděv, místo pláště.[1] Původně byla pelerína přehozem bez rukávů (podobně pončo), který nosili poutníci.[2] Název vychází (pravděpodobně) z účelu využití – poutníci jí nosili jako cestovní plášť, měli z ní pokrývku pro spaní, nebo na ní seděli (i jedli) při odpočinku. Základem je latinské slovo, označující pouť (peregrinatio), a od něj odvozené italské pellegrinaggio, nebo i z francouzského pelerin – poutník. Módní se stala v 19. století.[3] Historie obraz E. Maneta – Mladá žena v peleríně, 1881 Oděv Oděvem vždy ukazoval jedinec své postavení ve společnosti, současně se vymezoval, zdůrazňoval svou osobitost, bohatství i dobrý vkus. Oděv podtrhoval krásu žen i mužů, byl investicí, na níž se nešetřilo, protože oděv mohl člověka pozdvihnout na společenském žebříčku o úroveň výše. Stal se poznávacím znakem profesního zaměření, ať už šlo o oděv řeholníků nebo řemeslníků. V historických dobách se na výrobě jediného kusu oděvu podílelo mnoho řemeslníků (od výroby materiálu po konečný produkt). Po velmi dlouhé období byla oděvní a textilní výroba hnacím motorem evropského hospodářství.[4] Nejstarší doklady o výrobě tkanin na oděvy (z živočišných či rostlinných materiálů) spadají až do šestého tisíciletí před naším letopočtem, byly nalezeny na území Turecka. Nejstarší doklady ze střední Evropy pak pochází z mladší doby bronzové, a u lněných tkanin dokonce z mladší doby kamenné. Řemesla v oděvnictví se v průběhu historie vyvíjela, v Evropě první krejčovské cechy vznikaly až v 11. století.

Question: Co je to pelerína?

Answer: lištou krytý otvor v předním dílu oděvu, sloužící k provléknutí ruky


Jablko

Context: Sušená jablka můžeme jíst i po namočení do vlažné vody nebo mléka, používají se při pečení i vaření. Zlepšují činnost střev, snižují cholesterol, normalizují střevní mikroflóru. Sušená jablka jsou označována jako křížaly, v nářeční mluvě jako "krájánky". Ve speciálních manufakturách se jablka suší až 2 měsíce, což je postup pro nejvyšší možnou kvalitu. === Jablečná šťáva === je výtečným zdrojem vitamínů, přírodního cukru, pektinu, ovocných kyselin a dalších přírodních látek. Současně má šťáva vysoký obsah vlákniny. Vyrábí se nejčastěji lisováním rozemletých jablek - jablečné drtě. Pro další uchování jablečné šťávy je třeba šťávu konzervovat vyšší teplotou (pasterizace), zahustit (výroba koncentrátu na odparkách) či zchladit. Nefiltrovaná 100% jablečná šťáva bez přidání cukru či jiných ochucovadel se nazývá jablečný mošt. === Jablečný destilát === Po zkvašení ovocných cukrů v rmutu z drcených jablek nebo přímo jablečné šťávy vzniká pomocí destilace ovocná pálenka - jablkovice (calvados). == Léčivé účinky jablek == Jablka obsahují vitamín C a řadu antioxidantů, které chrání DNA v lidských buňkách a snižují tak riziko vzniku rakoviny, podobně jako množství vlákniny. Jiné látky chrání mozek před Parkinsonovou a Alzheimerovou chorobou. pektin v nich obsažen může působit také jako ochrana před vznikem poškození ledvin snižují krevní tlak a hladinu cholesterolu a krevních tuků posilují imunitní systém, srdce a krevní oběh stabilizují hladinu cukru v krvi čistí střeva posilují dásně == Průměrný obsah == Jablko obsahuje přibližně 100 miliónů bakterií z téměř 100 tisíce mikrobiálních druhů, přičemž jejich koncentrace ve slupce je menší. Počet kusů ani nezáleží na tom, zda jde o organické nebo konvenční zemědělství, ale organické poskytuje větší druhovou rozmanitost bakterií. Tabulka udává dlouhodobě průměrný obsah živin, prvků, vitamínů a dalších nutričních parametrů zjištěných v syrových jablkách. Významný podíl vlákniny a dalších minerálů je ve slupce, takže loupaná jablka mají výrazně horší podíl takovýchto složek. == Rozdělení jakostí ==

Question: Obsahují jablka vitamín C?

Answer: Jablka obsahují vitamín C a řadu antioxidantů, které chrání DNA v lidských buňkách a snižují tak riziko vzniku rakoviny, podobně jako množství vlákniny.


Bazální stimulace

Context: Bazální stimulace Bazální stimulací se rozumí pedagogicko-ošetřovatelský koncept, který má nabídnout mentálně postiženým jedincům nebo pacientům v nemocnici (často na JIP) podněty pro vývoj jejich osobnosti v jednoduché podobě. Synonymem pro bazální stimulaci je bazální dialog. Koncept vymyslel německý speciální pedagog prof. Andreas D. Fröhlich, tehdy v rámci své disertační práce. Jeho snahou bylo umožnit i lidem s těžkým kombinovaným postižením samostatný život, byť ve velmi omezené podobě. Po 10 letech, kdy profesor Frolich svůj koncept používal u dětí, se tuto metodu podařilo převést do ošetřovatelství. O to se zasloužila německá zdravotní sestra prof. Christel Bienstein. Koncept vychází z poznatků několika vědních oborů, jako pedagogiky, fyziologie, anatomie, neurologie, vývojové psychologie a medicíny. Tento koncept má uplatnění ve zdravotnictví, ve školství i v sociální oblasti. Propagátorkou bazální stimulace v ČR je zdravotní sestra PhDr. Karolína Friedlová, PhD. Založila v České republice Institut bazální stimulace. který také vede. Princip Základní myšlenkou je stimulovat pacienta (dítě, žáka, osobu, uživatele sociálních služeb), aby vnímal vlastní tělo. Díky určitým metodám by měl snáze a celkově kvalitněji vnímat okolní svět a následně s ním navázat komunikaci. Druhy stimulací Stimulace lze rozdělit do několika typů: Somatické - tělesné podněty (doteky, masáže,...) pomáhají pacientovi vnímat vlastní tělo; Vibrační - pomáhá vnímat vibrace a chvění lidského hlasu. Lze jim také ovlivnit rytmické dýchání pacienta; Vestibulární - pomáhá s orientací v prostoru a uvědomování si své vlastní polohy v něm; Auditivní - pacientovi se pouštějí jeho oblíbené a známé zvuky; Orální - pacientovy oblíbené tekutiny stimulují receptory chuti; Taktilně-haptická - zaměřená na osvojování manipulace s předměty.[1]

Question: Kdo je autorem konceptu bazální stimulace?

Answer: prof. Andreas D. Fröhlich


Boston

Context: Boston je hlavní město amerického státu Massachusetts, největší město Nové Anglie a významný přístav, ležící na východním pobřeží USA. S téměř 7,5 miliony obyvatel jde o pátou největší metropolitní oblast v USA. Jde o jedno z nejstarších a kulturně nejvýznamnějších měst Spojených států, středisko vysokoškolského vzdělávání, zdravotnictví a kulturního života. Koná se zde řada atraktivních sportovních utkání. Boston byl založen 17. září 1630 puritánskými kolonisty z Anglie. Odehrálo se zde několik významných událostí, jako třeba Bostonské pití čaje v roce 1773 a první bitvy americké revoluce. Boston byl přístavní a obchodní město, ale v průběhu 19. století se stal jedním z největších středisek průmyslu, zejména textilního, sklářského a kožedělného. Původně malá plocha poloostrova, kde stálo historické město, se do roku 1900 ztrojnásobila zavážením močálů a mělčin a město se rozšířilo na jih i na západ a téměř splynulo se sousedním Cambridge, sídlem Harvardovy univerzity a Massachusettského technologického institutu (MIT), a dalšími obcemi. Původně anglické obyvatelstvo města doplnili nejprve Irové a Italové, později imigranti z celého světa. Město se stalo velkým uzlem husté železniční sítě, vznikly zde první mrakodrapy a roku 1897 zde zahájilo provoz první metro v USA. Během 20. století se ale průmysl začal stěhovat za levnější pracovní silou a město se orientovalo na obchod, bankovnictví, školství, zdravotnictví a technologie. Spolu se službami a státní správou tvoří dnes přes 70% ekonomiky města. Významnou složku tvoří také turisté, které přitahují slavná divadla, muzea a galerie. Boston se stal dějištěm teroristického útoku během tradičního Bostonského maratonu 15. dubna 2013 během něhož tři lidé zemřeli a desítky dalších byly zraněny. Boston leží v ploché krajině při členitém ústí řeky Charles, která tvoří jeho severní hranici a odděluje Boston od Cambridge. Východní hranicí je Atlantický oceán, v němž je při ústí řeky řada ostrovů. Téměř polovinu rozlohy města tvoří vodní plochy (106 km2). Na jednom z ostrovů je letiště Logan airport. Původní pahorky byly z velké části odbagrovány na zaplnění močálů a mělčin, na nichž vyrostla podstatná část dnešního města. Jen Beacon Hill, kde stojí i budova parlamentu (State house), zůstal jako částečná historická rezervace.

Question: Kdy bylo založen město Boston?

Answer: 17. září 1630


Maďarsko

Context: Maďarsko (maďarsky Magyarország), v letech 1989–2011 oficiálně Maďarská republika (maďarsky Magyar Köztársaság), je vnitrozemský stát ležící ve střední Evropě. Maďarsko hraničí s Rakouskem (366 km) a Slovinskem (102 km) na západě, s Chorvatskem (329 km) a Srbskem (151 km) na jihu, s Rumunskem (443 km) a Ukrajinou (103 km) na východě a se Slovenskem (677 km) na severu. Maďarsko je členem OSN, NATO, OECD, WTO, Rady Evropy, EU, Schengenského prostoru a Visegrádské skupiny. Maďarsko je mnoha lidmi vnímáno jako země lázní, vína a ostrých jídel. Dnešní tvář Maďarska vznikla kombinací mnoha vlivů, jak z původního domova Maďarů na Uralu, tak nejrůznějších vlivů evropských, a to jak z oblastí západních, více však z oblastí na jihovýchod od země, zvláště během dlouhé doby, kdy byla značná část Uherska obsazena Osmanskou říší. Asi nejtypičtějším znakem původu Maďarů je jejich jazyk. Maďarština, která patří k ugrofinské jazykové skupině, je vzdáleně příbuzná několika jazykům, kterými se mluví na severu a severovýchodě Evropy (finština, estonština, komi aj.). Nejpodobnější jazyky se dochovaly ve zbytcích v ruském Chantymansijském autonomním okruhu na západní Sibiři.

Question: Jak se oficiálně jménovalo Maďarsko v letech 1989-2011?

Answer: Maďarská republika


Colours of Ostrava

Context: První ročník festivalu v roce 2002 se konal v centru Ostravy v oblasti Stodolní ulice, na výstavišti Černá louka a v klubu Boomerang. Postupně festival rostl a ze Stodolní ulice se přenesl do prostoru Slezkoostravského hradu a na další místa v centru Ostravy. Od roku 2012 se festival koná v průmyslovém areálu národní kulturní památky Dolní oblast Vítkovice nedaleko centra Ostravy. V historii festival přivezl do Ostravy řadu hvězd, např. Mika, Björk, Kasabian, Rudimental, Grinderman, Robert Plant, ZAZ, Alanis Morissette, Cranberries, Sinéad O'Connor, Bobby McFerrin. , Mariza, Salif Keita, Jamie Cullum, Janelle Monáe, The Flaming Lips, Antony and the Johnsons, Jan Garbarek, Gipsy Kings, Kronos Quartet, Michael Nyman nebo Animal Collective, tak i kvalitní jména z oblasti jazzu, world music, rocku, popu i alternativy. Festival nabízí také doprovodný program - divadla, workshopy, diskuse, filmy apod. Colours of Ostrava je držitelem ceny Anděl za Hudební událost roku 2005 a 2006. Zároveň získal ocenění za nejlepší hudební akci roku 2004, 2005 a 2006 v anketě ALMA (Akropolis Live Music Awards) v kategorii koncert/festival roku. 2002 (1. ročník): Více než 300 muzikantů. z 50 hudebních skupin a 24 DJ's, z počtu účinkujících bylo 14 zahraničních, včetně: Senses (FR), Transsylvanians (HU + DE), Uado Taraban (PL). , Carantuohill (PL), Africa Mma - festival se odehrál na šesti scénách (3 vnější a 3 vnitřní). 2003 (2. ročník): Více než 500 muzikantů z 60 hudebních skupin a 27. DJ's, z počtu účinkujících bylo 16 zahraničních, včetně: Goran Bregović & Wedding and Funeral Band (východní Evropa), Geoffrey Oryema (Uganda), Kosheen (GB),. Oi-Va-Voi (GB), Sheva (Israel), Te Vaka (Polynesia), ZikFa (FR), Drum Machina (PL), Hey (PL),. Korai Öröm (HU) - festival se konal na deseti scénách(6 vnějších a 4 vnitřní). 2004 (3. ročník): Více než 384 hudebníků z 64 hudebních skupin and 22 DJ'. s, z počtu účinkujících bylo 26 zahraničních, včetně: Natacha Atlas (GB), Bob Geldof (GB), Rachid Taha (Algeria/FR), Zion Train (. GB), So Kalmery (DR Congo), Duoud (Algeria/FR), Kanjar'Oc (FR), Urban Trad (B), Oyster band. (GB), B. Traore (Mali), Elliot Murphy (USA/FR), UR'IA (BY), Haydamaky (UA) - festival se.

Question: Ve kterém roce se poprvé konal hudební festival Colours of Ostrava?

Answer: 2002


Kolibříkovití

Context: Kolibříci jsou velmi zdatnými letci. Za sekundu mohou mávnout křídly 12× až 90× (v závislosti na druhu), díky čemuž se mohou ve vzduchu doslova zastavit na místě. Dokážou také vyvinout rychlost větší než 15 m/s (54 km/h), a jako jediní zástupci ptačí říše dokážou létat pozpátku. V současné době rozeznáváme zhruba 325–340 druhů (v závislosti na taxonomickém zařazení). Kolibříci jsou ve velikosti viditelně odlišní, nejmenší zástupce celé čeledi, kalypta nejmenší, je zároveň i nejmenším ptákem světa, největším zástupcem je naopak kolibřík velký. Většinou se jedná o nápadně zbarvené, štíhlé ptáky s malými končetinami. S výjimkou hmyzu mají kolibříci nejrychlejší metabolismus ze všech živočišných druhů. Důvodem je zejména velmi rychlý a pro tělo značně vytížující tlukot křídel. Za minutu přitom jeho srdce vykoná až 1260 tepů, v noci, kdy je jeho metabolismus značně zpomalen, jeho výkon může klesnout až na 50–180 tepů/min. Živí se zejména nektarem rostlin, k čemuž jim napomáhá jejich dlouhý zobák, který je často u různých druhů odlišný a specializovaný pro určitý druh květu. V potravě přitom zcela odmítá nektar s nižším zastoupením cukrů než 10 %. Kvůli tomu, že je nektar málo výživný, požírá také drobný hmyz a jiné bezobratlé živočichy, zvláště pak v období rozmnožování. Létáním a hledáním potravy tráví kolibříci pouze 10–15 % dne, zbývajících 75–80 % zaujímá odpočinek.

Question: Jak se jmenuje nejmenší kolibřík a zároveň nejmenší pták světa?

Answer: kalypta nejmenší


Astronomie

Context: Astronomie, řecky α z ά (astron) hvězda a ν (nomos) zákon, česky též hvězdářství, je věda, která se zabývá jevy za hranicemi zemské atmosféry. Zvláště tedy výzkumem vesmírných těles, jejich soustav, různých dějů ve vesmíru i vesmírem jako celkem. Astronomie se podobně jako další vědy začala rozvíjet ve starověku. Na území Babylonie však nebylo k popisu používáno již vynalezené geometrie (grafy). První se z astronomie rozvíjela astrometrie, zabývající se měřením poloh hvězd a planet na obloze. Tato oblast astronomie měla velký význam pro navigaci. Podstatnou částí astrometrie je sférická astronomie sloužící k popisu poloh objektů na nebeské sféře, zavádí souřadnice a popisuje významné křivky a body na nebeské sféře. Pojmy ze sférické astronomie se také používají při měření času. Další oblastí astronomie, která se rozvinula, byla nebeská mechanika. Zabývá se pohybem těles v gravitačním poli, například planet ve sluneční soustavě. Základem nebeské mechaniky jsou práce Keplera a Newtona. Aristotelés ve svém díle O nebi z roku 340 př. n. l. dokázal, že tvar Země musí být kulatý, jelikož stín Země na Měsíci je při zatmění vždy kulatý, což by při plochém tvaru Země nebylo možné. Řekové také zjistili, že pokud sledujeme Polárku z jižnějšího místa na Zemi, jeví se nám níže nad obzorem než pro pozorovatele ze severu, kterému se bude její poloha na obloze jevit výše. Aristotelés dále určil poloměr Země, který ale odhadl na dvojnásobek skutečného poloměru. V aristotelovském modelu Země stojí a Měsíc se Sluncem a hvězdami krouží kolem ní, a to po kruhových drahách. Myšlenky Aristotelovy rozvinul ve 2. století našeho letopočtu Klaudios Ptolemaios, který také stavěl Zemi do středu a další objekty nechal obíhat kolem ní ve sférách: první byla sféra Měsíce, dále sféry sluneční soustavy - Slunce a planet : Merkuru, Venuše, Marsu, Jupitera, Saturna a sféra stálic - hvězd, jež byly považovány za nehybné, jak to plyne z názvu, měly se pohybovat jen společně s oblohou. Tento model dostatečně vyhovoval polohám těles na obloze. Roku 1514 navrhl Mikuláš Koperník nový model, ve kterém bylo ve středu soustavy Slunce a planety obíhaly kolem něj po kruhových drahách, setkal se ale s problémy při pozorováních, objekty se nenacházely na správných souřadnicích.

Question: Co je astronomie?

Answer: věda, která se zabývá jevy za hranicemi zemské atmosféry


Helena Bavorská

Context: Bavorský, aby ji mohl opět vyřešit – Helena byla oprávněna, kromě titulu dědičná princezna/kněžna z Thurnu a Taxisu, používat i titul vévodkyně bavorská (Její královská Výsost). 24. srpna 1858 se v Possenhofenu konala velkolepá svatba, po které Helena přesídlila do Řezna. Ve městě byla známa svou péčí o chudé a potřebné lidi, stejně jako v celém Bavorsku, iniciovala zřizování různých spolků a památníků. Princezna byla jak mezi obyčejnými lidmi, tak i mezi svými novými příbuznými velmi oblíbená. Helenin nesnadný život Její manžel Maxmilián zemřel 26. června 1867 v 35 letech v Řezně na ledvinové onemocnění, téhož roku zemřel i jeho otec Maxmilián Karel. A tak se hlavou rodu Thurn-Taxisů až do plnoletosti syna Maxmiliána Marii stala Helena. Roku 1877 se její dcera Alžběta vdala za prince Michala II., ale o čtyři roky později (1881) zemřela při porodu třetího dítěte. Roku 1885 zemřel její starší syn Maxmilián Maria, nepomohla ani její snaha kontaktovat svého bratra Karla Teodora, který se stal lékařem. V roce 1890 těžce onemocněla a 16. května v Řezně za přítomnosti své sestry císařovny Alžběty zemřela. Potomci

Question: Jako kolikáté dítě bavorského vévody Maxe Josefa a jeho manželky princezny Ludoviky se narodila Helena Bavorská?

Answer: třetí


William Shakespeare

Context: William Shakespeare (pokřtěn 26. dubna 1564 – zemřel 23. dubna 1616) byl anglický básník, dramatik a herec, který je široce považován za největšího anglicky píšícího spisovatele a celosvětově nejpřednějšího dramatika. Je často nazýván anglickým národním básníkem a "bardem z Avonu". Dochovalo se jemu připsaných přibližně 38 her (včetně těch, na kterých asi s někým spolupracoval), 154 sonetů, dvě dlouhé epické básně a několik dalších básní, z nichž některé jsou nejistého autorství. Jeho hry byly přeloženy do všech hlavních živých jazyků a jsou uváděny častěji než hry jakéhokoli jiného dramatika. Shakespeare se narodil a vyrůstal ve Stratfordu nad Avonou, v anglickém hrabství Warwickshire. Ve věku 18 let se oženil s Anne Hathawayovou, se kterou měl tři děti: dceru Susannu a dvojčata syna Hamneta a dceru Judith. Někdy mezi lety 1585 a 1592 začal v Londýně úspěšnou kariéru jako herec, spisovatel a částečný vlastník herecké společnosti s názvem Služebníci lorda komořího (Lord Chamberlain's Men), později známé jako Královská společnost (King's Men). Zdá se, že kolem roku 1613 ve věku 49 let odešel na odpočinek do Stratfordu, kde zemřel o tři roky později. Dochovalo se jen velmi málo záznamů ze Shakespearova soukromého života, což podnítilo značné spekulace o takových věcech, jako jsou jeho fyzický vzhled, sexuální zaměření a náboženské přesvědčení, a také zda práce, které jsou jemu přisuzovány, nebyly ve skutečnosti napsány někým jiným. Shakespeare vytvořil většinu ze svých známých prací mezi lety 1589 a 1613. Některé jeho rané hry byly komedie. V dalším období vytvořil Shakespeare mnoho her na historické náměty, hlavně z anglických dějin, ale také např. velké drama Julius Caesar. Později, asi do roku 1608, pak psal své slavné tragédie, jako jsou Hamlet, Othello, Král Lear a Macbeth, které jsou považovány za vrcholná díla anglickojazyčné literatury. V poslední fázi vytvářel pravděpodobně ve spolupráci s jinými autory tragikomedie, známé též jako romance. Mnoho ze Shakespearových her bylo publikováno již během jeho života ve vydáních různé kvality a s různou přesností. Nicméně v roce 1623 John Heminges a Henry Condell, dva Shakespearovi přátelé a herečtí kolegové, publikovali takzvané První folio, první konečné a souhrnné znění Shakespearových her. Je to posmrtné vydání, které zahrnuje až na dvě všechny hry, obecně připisované Shakespearovi. Předmluvou k tomuto vydání byla poema od Bena Jonsona, ve které je Shakespeare prozíravě oslavován jako člověk "nejen pro tento čas, ale navěky". Ve 20. a počínajícím 21. století byly Shakespearovy práce opakovaně znovuobjevovány a upravovány na podkladě nových směrů bádání a inscenování.

Question: Ve kterém městě se narodil William Shakespeare?

Answer: Stratfordu nad Avonou


Alenka v říši divů

Context: Alenka v říši divů (též známá jako Alenka v kraji divů a Alenčina dobrodružství v podzemní říši; anglicky: Alice's Adventures in Wonderland, 1865). Do češtiny přeložili Jaroslav Císař, a Hana a Aloys Skoumalovi. Autorem knihy je anglický matematik a logik Lewis Carroll (vl. jménem Charles Lutwidge Dodgson), který ji údajně napsal pro malou holčičku Alici Liddellovou. Dílu se dostalo vědecké interpretace a bylo označeno za mimořádné.[zdroj? ] Hlavní postavou je neustále ohromená Alenka, v bezděčných reakcích na imaginativní svět plný podivuhodností. Tvrdohlavá dívka s rázným řešením fantazijních zápletek, způsobených obyvateli říše divů. Zjevně ochotná a přívětivá, ale i neústupná až tvrdošíjná, přitom stále dětsky sympatická. Bude velmi pečlivá ve své práci. Carroll logicky svazuje absurdum světa v celé šíři, líčená přirozenost i znalost dětského chování, zaručily dílu světové uznání a přerod v klasiku. Dílo se dočkalo volného pokračování: Za zrcadlem a co tam Alenka našla (též známé jako Za zrcadlem a s čím se tam Alenka setkala; anglicky: Through the Looking-Glass and What Alice Found There, 1872). Lorina Charlotte Liddell, Alice Pleasance Liddell (viz fotografie), Edith Mary Liddell. Tři mladistvé dívenky, sestry. Lewis Carroll s nimi cestoval loďkou po řece Temži z Oxfordu do Godstowu. Během plavby se Alice otázala Carrolla, zda by jim nevyprávěl příběh - pohádku. A Carroll tak zapustil kořeny fenomenálnímu příběhu, souhlasným gestem - započnutím vyprávěním o Alence, která svým pádem do králičí nory vnesla bizarně fantastické prvky do svého pohádkového života. Alice několikrát prosila, aby jí Carroll příběh napsal a mohla si ho kdykoliv číst, až nakonec Carroll podlehl přání dítěte a opravdu spisek vytvořil a předal jej Alici (nazval jej: Alice's Adventures Under Ground). O Vánocích 1864 pak Alice dostala od Carrolla dárek - přepracované a rozšířené vyprávění i s ilustracemi. Následující rok byl pak spis vydán s profesionálními ilustracemi Johna Tenniela (viz doprovodné ukázky). Alenka zahlédla mluvícího bílého králíka a vydala se za ním. Upadla do hluboké králičí nory, dopadla do bizarního domu, našla dortík s nápisem "sněz mě". Když tak učinila, zvětšila se, a to natolik, že ji byl dům malý. Ze zoufalství plakala. Po vypití lahvičky s nápisem "vypij mě" se zmenšila, až byla úplně malinká, proto se málem utopila v kaluži svých slz. Seznámila se s mluvící myškou, ptáčky a jinými zvířátky.

Question: Kdo je autorem Alenky v říši divů?

Answer: Lewis Carroll


Marie Curie-Skłodowská

Context: Marie Skłodowska složila (pod tímto jménem) v roce 1891 jako první žena v historii přijímací zkoušky na fakultu fyziky a chemie pařížské Sorbonny. Přes den studovala a po večerech doučovala a vydělávala si tak na živobytí. V roce 1893 získala licenciát a začala pracovat jako laborantka v průmyslové laboratoři Lippmanových závodů. Současně dále studovala na Sorbonně a druhý licenciát z matematiky získala v roce 1894. Rovněž v roce 1894 poznala svého budoucího manžela Pierra Curie, který byl v té době doktorandem v laboratoři Henri Becquerela. Po Pierrově doktorátu se v roce 1895 vzali. Pierre byl bez vyznání a Maria byla nábožensky vlažná, proto měli občanský sňatek, což na nějaký čas vedlo k roztržce Marie s její polskou katolickou rodinou. Roku 1897 se jim narodila dcera Irè (taktéž pozdější nositelka Nobelovy ceny). Pierre Curie doporučil Marii Becquerelovi, který jí nabídl doktorantské studium pod svým vedením na zdánlivě neatraktivní a pracné téma - zjistit, proč je radioaktivita některých druhů uranové rudy mnohem vyšší, než by plynulo z podílu čistého uranu v rudě. Mladá vědkyně, nyní již provdaná a pod jménem Marie Curie, začala obtížnou práci na dělení uranové rudy na jednotlivé chemické sloučeniny, zpočátku s pomocí mladého chemika A. Debiernea, který dělal licenciát. Hledala sloučeninu, která způsobovala vysokou radioaktivitu. Debiernea to brzy přestalo bavit a nahradil ho sám Pierre Curie. Výzkumy po čtyřech letech vedly nejprve k objevu polonia, jež Marie Curie pojmenovala po své polské vlasti, a posléze mnohem radioaktivnějšího radia (první gram radia izolovala ze smolince pocházejícího z Jáchymova).

Question: Jak se jmenoval manžel Marie Curie-Skłodowské?

Answer: Pierra Curie


Andalusie

Context: Znak byl v souladu se článkem 6.2 Autonomního statutu Andalusie z roku 1981 schválen prvním článkem (artículo primero) zákona č. 3/1982 z 21. prosince O hymně a znaku Andalusie. Byl potvrzen i novým autonomním statutem z roku 2007. Autorem koncepce znaku (či spíše emblému) byl vůdce andaluských autonomistů Blaz Infante. Odkazy Reference ↑ Zdroj: Instituto de Estadistica de Andalucía (IEA)↑ DE CADENAS, Ampelio Alonso; DE CADENAS, Vicente. Heráldica de las Comunidades Autónomas y de las capitales de provincia. Madrid: Ediciones Hidalgía, 1985. ISBN 84-00-06040-7. S. 16. Související články Region Granada Externí odkazy Galerie Andalusie na Wikimedia Commons Obrázky, zvuky či videa k tématu Andalusie na Wikimedia Commons Slovníkové heslo Andalusie ve Wikislovníku Andalusie na OpenStreetMap Oficiální web regionální vlády Stručný popis Andalusie a jejích památek (v angličtině) Chráněné přírodní oblasti Andalusie(španělsky) Vyobrazení originálu andaluského znaku, jak je navrhl Blaz Infante, jeho historie a text autonomní hymny na stránkách regionální rady Junta de Andalusía (španělsky) mw-parser-output .navbox-title .mw-collapsible-toggle{font-weight:normal} Španělsko – Españ – (E) Autonomní společenstvía jejich správní centra Andalusie (Sevilla) • Aragonie (Zaragoza) • Asturie (Oviedo – Uviéu) • Baleáry (Palma de Mallorca) • Baskicko (Vitoria-Gasteiz) • Extremadura (Mérida) • Galicie (Santiago de. Compostela) • Kanárské ostrovy (Las Palmas de Gran Canaria a Santa Cruz de Tenerife) • Kantábrie (Santander) • Kastilie a León (Valladolid) • Kastilie – La Mancha (Toledo) • Katalánsko (Barcelona) • La Rioja (Logroñ) • Madrid (Hlavní město Madrid) • Murcie (Murcia) • Navarra (Pamplona – Iruñ) • Valencie (Valencie – Valè) Autonomní města Ceuta • Melilla Přímá správa ústřední vlády Španělské severoafrické državy Autoritní data: AUT: ge128663 | GND: 4001909-3 | LCCN: n82008465 | VIAF: 147299881 | WorldcatID: lccn-n82008465 mw-parser-output div/**/#portallinks a{font-weight:bold}Portály: Geografie | Španělsko

Question: Které autonomní společenství v Španělsku je známé pro svoji maurskou architekturu?

Answer: Andalusie


Zoologická zahrada v Dárdžilingu

Context: Zoologická zahrada v Dárdžilingu Zoo Dárdžiling (Padmaja Naidu Himalayan Zoological Park) Vchod do zoologické zahradyStát Indie Indie Město Dárdžiling Datum založení 14. srpna 1958 Zaměření chovu ohrožené druhy Počet zvířat 156 Vyhledávané druhy panda červená, tibetský vlk, sněžný leopard Rozloha 27 ha Členství WAZA CZA Souřadnice 27°3′31″ s. š., 88°15′16″ v. d. Zoo Dárdžiling (Padmaja Naidu Himalayan Zoological Park) Oficiální webové stránky Zoologická zahrada v Dárdžilingu (oficiální název je Padmaja Naidu Himalayan Zoological Park) se nachází ve městě Dárdžiling v indickém státu Západní Bengálsko. Má rozlohu 27 hektarů. Zoologická zahrada byla otevřena v roce 1958. Nachází se v nadmořské výšce 2134 m. Je to nejvýše položená zoo v Indii. Specializuje se na chov horských zvířat a úspěšně chová v zajetí sněžné leopardy, kriticky ohrožené tibetské vlky a pandy červené. Má návštěvnost asi 300 000 návštěvníků za rok. Zoologická zahrada je dnes pojmenována po bývalé guvernérce státu Západní Bengálsko.[1] Předmětná zoologická zahrada slouží pro program pandy červené v Indii jako ústřední orgán.[2] Je také členem Světové asociace zoologických zahrad a akvárií.[3] Historie Brána zoo Zoo byla založena 14. srpna 1958 společně vládou Indie a vládou Západního Bengálska (formou joint venture) s cílem studovat a chránit himálajskou faunu. Jejím prvním ředitelem a zakladatelem byl Dilip Kumar Dey. Pracoval ve správě lesů a měl jasný záměr vytvořit vysokohorskou zoologickou zahradu, specializovanou především na himálajskou faunu. Bývalý sovětský premiér Nikita Chruščov věnoval v roce 1960 zoologické zahradě cenný pár ussurijských tygrů. Zoo nyní chová řadu zvířat, např. sněžné leopardy, pandy červené, goraly tmavé, sibiřské tygry a mnoho ohrožených ptáků. Nicméně, zvířata mohou být časem ohrožena stoupající teplotou v této horské oblasti.[4] Zoologická zahrada se v lednu 1972 stala registrovanou společností a náklady byly rozděleny mezi vládu Indie a vládu Západního Bengálska. V květnu 1993 byla zoo převedena pod západobengálské ministerstvo lesů. Dnešní název získala v roce 1975, kdy zahradu v Dárdžilingu navštívila ministerská předsedkyně Indira Gándhíová. Záchrana zvířat Červená panda v zoologické zahradě v Dárdžilingu Zoo má rozmnožovací centrum pro sněžné leopardy a pandy červené. Chov sněžných leopardů v zajetí byl zahájen v roce 1983. Leopardi byli dodáni do zoo v Curychu, do Spojených států a do Léhu.

Question: Jakou rozlohu má zoologická zahrada v Dárdžilingu?

Answer: 27 hektarů