Mikuláš Koperník

Context: Po smrti otce se jej ujal strýc (matčin bratr) Lukáš Watzenrode, který byl v roce 1489 zvolen biskupem warminským. Díky úsilí strýce ukončil v roce 1491 farní školu sv. Jana v Toruni a zahájil studia na krakovské univerzitě, kterou zakončil v roce 1495. V roce 1496 začal studovat právo na univerzitě v Boloni, v roce 1500 absolvoval právnickou praxi v papežské kanceláři v Římě a v následujícím roce získal souhlas k zahájení studií medicíny v Padově spolu s pokračováním studia práva. V roce 1503 se ve Ferraře stal doktorem kanonického práva a v Padově ukončil lékařská studia a získal právo provádět lékařskou praxi. Na návrh fromborské kapituly se stal v roce 1507 osobním lékařem varmiňského biskupa. V témže roce zpracoval komentář k teorii pohybu nebeských těles, první náčrt heliocentrické teorie a rozšířil ho v četných dopisech. V roce 1510 se přenesl do Fromborku a sestavil mapu Warmie. Spolu s fromborskou kapitulou složil v roce 1512 přísahu věrnosti polskému králi Zikmundovi I. V roce 1513 na výzvu lateránského koncilu vypracoval a poslal do Říma vlastní projekt reformy kalendáře. Ve Fromborku si opatřil dům v místě příznivém k astronomickým pozorováním, kde vybudoval pozorovatelnu a shromáždil astronomické přístroje. V roce 1514 začal psát první knihu De Revolutionibus Orbium Coelestium. V letech 1516 až 1519 působil ve funkci správce kapitulního majetku se sídlem v Olštýně. Přivedl nové osadníky na hospodářství kapituly a s úspěchem připravoval olštýnský hrad k obraně před očekávaným útokem křižáků. V roce 1522 na sjezdu stavů Královského Pruska ve městě Grudziądz přednesl traktát o mincích. Působil v mnoha úřadech, byl poslancem, kancléřem, vizitátorem a kapitulním správcem.

Question: Kde zemřel Mikuláš Koperník?

Answer: Frombork


Anna Savojská

Context: Anna Savojská (1306? – 1365, Soluň) byla byzantská císařovna a regentka Byzantské říše. == Život == Anna byla dcerou savojského hraběte Amadea V. a jeho druhé manželky Marie, sestry římské královny Markéty Brabantské. Roku 1326 se provdala za ovdovělého byzantského císaře Andronika III. a porodila mu čtyři děti. Po manželově smrti roku 1341 se císařská vdova stala regentkou za nezletilého syna Jana. V zemi byla mnoho let občanská válka. Na regentství se podílela společně s Janem VI., který se roku 1347 na osm let stal synovým spoluvládcem. Roku 1351 se císařovna vdova uchýlila do klášterního ústraní a stala jeptiškou. Zemřela roku 1365. == Vývod z předků == == Odkazy == === Externí odkazy === Obrázky, zvuky či videa k tématu Anna Savojská ve Wikimedia Commons

Question: Jaký byl císař, za kterého se provdala?

Answer: ovdovělého


Mikulášovická pahorkatina

Context: Mikulášovická pahorkatina, též Mikulášovická vrchovina, je geomorfologická jednotka, okrsek podcelku Šenovská pahorkatina a nadřazeného celku Šluknovská pahorkatina. Její rozloha je 85 km2 a nejvyšším bodem je Tanečnice (597 m). == Přírodní poměry == Mikulášovická pahorkatina je geomorfologický okrsek podcelku Šenovská pahorkatina a celku Šluknovská pahorkatina. Jednotka o rozloze 85 km2 se nachází v západní části Šluknovského výběžku. Jižní, západní a severní hranice okrsku přibližně kopíruje státní hranici a přesahuje do sousedního Německa. Východní hranice odděluje Mikulášovickou pahorkatinu od Hrazenské pahorkatiny a je vedena od státní hranice po lužickém zlomu směrem k osadě Kopec, odtud na sever údolím Černého potoka, Vilémovského potoka a Velkošenovského potoka až ke státní hranici. Nejvyšším bodem je vrchol Tanečnice (597 m), nejnižším hladina Sebnice na státní hranici v Dolní Poustevně (296 m). Geologické podloží tvoří jemně až středně zrnitý biotitický lužický granodiorit, doprovázený žílami lamprofyru, doleritu a nepříliš častými průniky třetihorních neovulkanitů (čedič a podobné horniny). Celá pahorkatina náleží k povodí Labe a úmoří Severního moře. Kromě jižních svahů, které jsou odvodňovány do Křinice, je povodím druhého řádu Sebnice. Středně zalesněná krajina patří k 4.–5. lesnímu vegetačnímu stupni (bukový a jedlo-bukový). Převažují hospodářské lesy s dominantním výskytem smrku ztepilého (Picea abies), doplněným modřínem opadavým (Larix decidua), bukem lesním (Fagus sylvatica) či jedlí bělokorou (Abies alba). Podél vodních toků se dochovaly původní údolní jasanovo-olšové luhy. Průměrná roční teplota je pro území odhadována na 6,5–7 °C, průměrné roční srážky pak na 700–800 mm. Na jih okrsku zasahuje Chráněná krajinná oblast Labské pískovce. == Vrcholy == Výběr zahrnuje pojmenované vrchy s nadmořskou výškou nad 400 m. == Geomorfologické členění == Zařazení Mikulášovické pahorkatiny podle Demkovy klasifikace: provincie: Česká vysočina subprovincie: IV Krkonošsko-jesenická oblast: IVA Krkonošská celek: IVA-1 Šluknovská pahorkatina podcelek: IVA-1-A Šenovská pahorkatina okrsek: IVA-1-A-a Hrazenská pahorkatina

Question: Je nejvyšším bodem Mikulášovické vrchoviny Devět skal?

Answer: Její rozloha je 85 km2 a nejvyšším bodem je Tanečnice (597 m).


Praslovanština

Context: Místo nich předpokládají někteří jazykovědci skupiny ъ, ь, ъ, ь. Stav pozdní praslovanštiny je charakterizován následující tabulkou: párový zápis v tabulce vždy označuje neznělou (vlevo) a odpovídající znělou souhlásku c představuje neznělou afrikátu [ʦ] ʒ představuje znělou afrikátu [ʣ] x představuje neznělou velární frikativu [. x] š, č, ž a ǯ představují hlásky [ʃ], [ʧ], [ʒ] a [ʤ] ' představuje měkčící znaménko, tzn. změkčení předchozí hlásky Ve slavistice se obvykle provádí transkripce praslovanských hlásek (a slov), jež je představována výše použitými symboly a nikoli odpovídajícími symboly v mezinárodní fonetické abecedě (IPA). Související informace naleznete také v článku Časování ve staroslověnštině. Praslovanská slovesa zdědila z praindoevropského jazyka 3 osoby. Odvozené slovesné tvary (participia) rozlišovaly tři čísla (singulár, duál a plurál). Jednoduché (syntetické) minulé časy: aorist (vyprávěcí neprůvodní děj) - asigmatický, sigmatický kratší, sigmatický delší imperfektum - praslovanský novotvar od aoristu - od nedokonavých sloves Složené (analytické) minulé časy: perfektum (. přítomný s minulým příčestím) plusquamperfektum (participium + imperfektum či perfektum) Přítomný čas prézens gnómický - obecná pravda bez časového ohraničení prézens historický - minulá událost jako přítomnost Složený budoucí čas vznikal až v historických fázích slovanských jazyků. postoj mluvčího indikativ (oznamovací) z indoevropského indikativu imperativ (rozkazovací) z indoevropského přacího způsobu - tematický, atematický kondicionál (podmiňovací) - praslovanský novotvar z indoevropského konjunktivu Vid se u sloves v praslovanštině teprve vyvíjel. Nedokonavost mohla vyjadřovat i u slovesa opětovná (iterativa). činný (aktivum) trpný (pasivum) medium (médium) - agens děje je činností zároveň zasahován Do historických fází slovanských jazyků se médium nedochovalo. infinitivní. /minulý -0, -i, -ě, -a, -ova, -nó přítomný -i, -e, -ne, -je Atematická slovesa nemají prézentní kmenotvornou příponu. infinitiv - baltoslovanská koncovka -ti (v ostatních indoevropských jazycích rozdílné tvoření) supinum - praslovanská koncovka -tъ - u sloves pohybu či vybídnutí k pohybu → ve funkci příslovečného určení účelu. V staroslověnštině od dokonavých i nedokonavých participium minulé činné (od stejného participia v ie.) přítomné činné (od stejného v ie.) (v sl. → přechodníky přítomné a zpřídavnělé) minulé trpné přítomné trpné Související informace naleznete také v článku Skloňování ve staroslověnštině. Praslovanština ve své staroslověnské podobě (a stejně jako dnešní čeština) disponovala 7 pády (nominativem, genitivem, dativem, akuzativem, vokativem, lokálem a instrumentálem). Číslo rozlišovala jednotné, dvojné a množné. Rod rozlišovala mužský, ženský a střední. Na konci praslovanského období se začala vyvíjet u mužského rodu životnost. V praslovanštině se skloňovalo dle zakončení kmene, v pozdějších slovanských jazycích převládlo skloňování podle rodu (rodový princip).

Question: Do rodiny jakých jazyků náleží praslovanština?

Answer: indoevropských


Avantgarda

Context: Výchozími ideovými ohnisky bylo poválečnému avantgardnímu hnutí curyšské dada a sovětské revoluční umění. Hlavní znaky avantgardy: odmítání sociální nespravedlnosti, z toho plynoucí příklon k radikálním a extremistickým politickým hnutím (komunismus, anarchismus, fašismus). To je typické například pro italský futurismus, dále kolektivismus, který se projevoval snahou o sdružování se do skupin, spolků, svazů a klubů (Bauhaus, De Stijl, Devětsil). Podstatným rysem je experimentování a hledání nových obsahů a forem. Období vzniku avantgardy je obdobím první světové války a krachu evropských humanitních ideálů. Současně však také nastupuje idea nové a spravedlivější společnosti, přicházející s Říjnovou revolucí. Souběžně s těmito událostmi probíhá bouřlivý rozvoj techniky a vědy. Společnost se po válce nachází ve víře v utopistickou vizi nového světa, ovládaného strojem. Vystřízlivění z utopických snů přinesla hospodářská krize, která otřásla avantgardní vírou v zázračnou moc techniky a ve zrod nového člověka. Představa, že nové vynálezy a společenské vztahy od základu změní samu biologickou podstatu člověka, že se během několika let promění jeho po tisíciletí utvářené fyziologické a psychické mechanismy, se už tehdy ukázala jako zcela nereálná. Avantgardní umění je různorodou, členitou a někdy i rozporuplnou periodou vývoje umění. Inspirovalo se jak novými vědeckými objevy, technickými vynálezy a materiály, tak euforickou atmosférou, životním rytmem a novými formami velkoměstského života: filmem, jazzem, sportem, moderními dopravními prostředky, automobily, letadly, transatlantiky, ale i exotikou dalekých krajů a zámořských cest. Avšak většinu těchto podnětů přijímalo v radikální utopické perspektivě. Avantgarda je slovo francouzského původu (avantgarde, kde avant = před, la garde = hlídka, stráž), původně znamenající vojenský předvoj. Tento výraz se užívá v terminologii umělecké, kde představuje umělce či uměleckou skupinu, jejichž tvorba je pro danou dobu průkopnická či objevná. Tento výraz je používán ve všech uměleckých odvětvích. Během první světové války a po ní vzniklo ohromné množství různých avantgardních směrů, proudů a hnutí. Některé zasáhly jen jednu oblast umění, jiné se odrazily ve všech uměleckých oblastech. Abstraktivismus - nefigurativní, abstraktní malířství a sochařství. Jeho počátky se datují kolem roku 1910, kdy Vasilij Kandinskij namaloval v Mnichově svůj první abstraktní obraz. Vyhraněnou podobou se abstraktivismus projevil v architektuře skrze umělecký směr konstruktivismus. Dadaismus - zrodil se uprostřed první světové války ve Švýcarsku a v USA jako protest proti nesmyslnému vraždění na válečných frontách. Hlavním principem dadaismu je využití náhody, která přináší nesmyslné souvislosti, vymykající se racionálnímu chápání. Dadaisté objevili nové tvůrčí metody (koláž, ready-made). Expresionismus - směr projevující se zejména ve výtvarném umění, literatuře a dramatické tvorbě.

Question: Jakého původu je slovo avantgarda?

Answer: francouzského


Kostel svatého Vavřince (Rumburk)

Context: Počátkem 90. let 20. století lze rovněž datovat rozsáhlou obnovu lorety a ambitů, která se musela vypořádat se statickými problémy, vzniklými provozem těžkých vozidel na okolních komunikacích i rozpadem původního odvodnění. Opravy probíhají i ve druhé dekádě 21. století restaurováním fresek a zachovalých částí mobiliáře. Klášter je čtyřkřídlá stavba kolem pravoúhlého dvora. Je to stavba patrová, pouze v jednom traktu dvoupatrová.[4] Rumburští kapucíni kolem roku 1897 P. Hilarius Pokorný (1865–1920), představený kapucínského kláštera v Rumburku[5] Architektura kostela Kapucínský klášter spolu s kostelem Detail fresky na průčelí kostela sv. Vavřince Kostel je obdélnou stavbou. Má obdélný presbytář a obdélnou kapli po severní straně. Presbytář i loď mají valenou klenbu s lunetami. Boční kaple jsou sklenuty křížově.[4] Zařízení kostela Oltářní stěna hlavního oltáře je barokní a pochází z 18. století. Nacházejí se zde obrazy Umučení sv. Vavřince, Umučení sv. Jana Křtitele a Umučení sv. Václava. Dva boční oltáře pocházející z 19. století jsou zasvěceny Panně Marii a sv. Františkovi. Rokoková kazatelna je s reliéfem Rozsévače. Varhany pocházejí z 1. čtvrtiny 18. století. V kapli se nachází oltář z období kolem roku 1700. Oltář má rokokové doplňky a obraz sv. Antonína Paduánského. V interiéru se nachází barokní obraz Útěk do Egypta.[4]

Question: Jaký typ klenby má loď kostela svatého Vavřince v Rumburku?

Answer: valenou


Děkanát Bílovec

Context: Děkanát Bílovec Děkanát BílovecDiecéze Ostrava-Opava Provincie Morava Děkan P. ThLic. Mgr. Dariusz Adam Jędrzejski Další úřad děkana farář v Bílovci Místoděkan P. Mgr. Petr Kuník Údaje v infoboxu aktuální k prosinci 2020 Znak děkanátu Bílovec Děkanát Bílovec je územní část ostravsko-opavské diecéze. V současné době jej tvoří 24 římskokatolických farností. Děkanem je P. ThLic. Mgr. Dariusz Adam Jędrzejski, farář v Bílovci, místoděkanem je P. Mgr. Petr Kuník, farář v Odrách. Bílovecký děkanát k roku 2013 Bílovecký děkanát k roku 1859 (f.=farnost, l.k.= lokální kuracie) Farnosti děkanátu FarnostSprávceDalší duchovní ve farnostiFarní kostel Bílov P. ThLic. Mgr. Dariusz Adam Jędrzejski(administrátor excurrendo) svatého Vavřince Bílovec P. ThLic. Mgr. Dariusz Adam Jędrzejski Ing. Mgr. Alois Pinďák, trvalý jáhen svatého Mikuláše Bravantice P. ThLic. Pavel Petr Kukiola(administrátor excurrendo) svatého Valentina Dobešov P. Mgr. Petr Kuník(administrátor excurrendo) svatého Mikuláše Fulnek P. ThLic. Mgr. Józef Wojciech Gruba, SAC P. Jan David, SAC, farní vikář Nejsvětější Trojice Hladké Životice P. Mgr. Bc. Martin Sudora (administrátor) svatého Mikuláše Jistebník P. Mgr. Zdeněk Pluhař(administrátor excurrendo) svatého Petra a Pavla Klimkovice P. Mgr. Rudolf Kopecký svaté Kateřiny Kujavy P. Mgr. Bc. Martin Sudora(administrátor excurrendo) svatého Michaela archanděla Lubojaty P. ThLic. Pavel Petr Kukiola(administrátor excurrendo) svatého Jiří Mankovice P. Mgr. Petr Kuníkadministrátor excurrendo) Navštívení Panny Marie Odry P. Mgr. Petr Kuník P. ThLic. František Staněk, farní vikářP. Michal Krenželok, farní vikář, kaplan pro církevní školy svatého Bartoloměje Olbramice P. ThLic. Pavel Petr Kukiola svatého Bartoloměje Pohoř P. Mgr. Petr Kuník(administrátor excurrendo) svatého Prokopa Pustějov P. Mgr. Bc. Martin Sudora(administrátor excurrendo) svaté Máří Magdalény Slatina u Bílovce P. PaedDr. Mgr. Piotr Marek Kowalski, Ph.D.

Question: Kolik farností tvoří děkanát Bílovec?

Answer: 24


Diopsid

Context: Diopsid je důležitý horninotvorný minerál ze skupiny monoklinických pyroxenů. Často se vyskytuje ve formaci s hedenbergitem a augitem. Jeho barva se různí na základě zastoupení chemických prvků hořčíku nebo vápníku a proto lze najít od bezbarvé variety až po krásně sytě zelenou. Jeho jméno pocházející z řečtiny je složeno ze dvou slov dis a ò, což doslovně znamená dvě tváře. Toto pojmenování odkazuje na schopnost orientace ve dvou rovinách {100} a {001}. Diopsid byl poprvé objeven a popsán okolo roku 1800 brazilským státníkem a přírodovědcem Jose Bonifacio de Andrada e Silvou. == Vznik == Diopsid může být metamorfního původu v horninách bohatých na vápník jako jsou skarny, pyroxenické ruly, mramory nebo v bazických, ultramafických, magmatických horninách jako jsou kimberlit nebo peridotit většinou chudé na SiO2. == Vlastnosti == Fyzikální vlastnosti: Tvrdost kolísá mezi 5,5 až 6,5, hustota 3,27 g/cm3, štěpnost dobrá dle {110}, lom je lasturnatý až nerovný. Optické vlastnosti: Barva dosahuje téměř všech odstínů zelené, známé jsou také diopsidy bezbarvé, mléčně bílé, šedé a v případě violanu je barva dokonce fialová. Lesk má skelný, průhlednost: průsvitný až opakní, vryp je bílý. Chemické vlastnosti: Složení: Ca 18,51 %, Mg 11,22 %, Si 25,94 %, O 44,33 %. Často obsahuje příměsi Fe, V, Cr, Mn, Zn, Al, Ti, Na nebo K. Je nerozpustný v kyselinách. == Využití == Složení diopsidu (a jemu chemicky podobným minerálům) je indikátorem PT podmínek vzniku a také chemického složení mateřské horniny. Odrůda bohatá na chróm se nazývá chromdiopsid a je hojně využívaná ve šperkařském průmyslu. Nově zkoumaným produktem jsou sklokeramické materiály s obsahem diopsidu nazvané "silceram". Ty mohou mít potenciální využití v různých technologických oblastech. == Odrůdy == === Chromdiopsid === Chromdiopsid je nádherná smaragdově zelená odrůda diopsidu. Objevuje se na metamorfních ložiskách bohatých na vápník a chróm ( právě chróm způsobuje typické zelené zabarvení). V roce 1988 byla objevena naleziště drahokamového chromdiopsidu na východní Sibiři, tudíž jedná se o drahokam, jenž se začal používat teprve nedávno. Vzhledem k jeho překrásné barvě jeho oblíbenost a cena stále stoupá. Ovšem kvůli nižší tvrdosti nemůže být osazován do šperků, které jsou vhodné pro denní nošení.

Question: Do jaké skupiny pyroxenů můžeme zařadit minerál diopsid?

Answer: monoklinických


Afrodita

Context: Afrodíté (starořecky Ἀ, v čestině též Afrodita) je starověká řecká bohyně lásky, sexuality, plodnosti a krásy; vedle tohoto nejrozšířenějšího pojetí však může nabývat i zcela odlišných, nezřídka i nevyzpytatelných rysů. Jako jedna z nejvýznamnějších bohyní patří mezi dvanáct Olympanů. Vystupuje v celé řadě příběhů řecké mytologie a byla uctívána po celém řeckém, resp. antickém světě až do zániku pohanských kultů. V římském náboženství a mytologii je všeobecně ztotožňována s Venuší, v helénistickém kontextu někdy i s Isidou. Kult Afrodíty u Řeků s největší pravděpodobností souvisí s původní syrskofénickou bohyní Astartou, která snad byla jejím předobrazem. Už v homérských textech je ovšem Afrodítin charakter zcela řecký a přes nedoloženost jejího jména v lineárním písmu B je možné, že byla uctívána již v mykénském období. Tato bohyně se díky své kráse a kouzlům stala jednou z nejmocnějších bohyň, neodolali jí lidé ani bohové. Byla manželkou boha Héfaista, avšak otcem jejích synů Foba, Deima a Eróta a dcery Harmonie byl bůh války Árés. S bohem obchodu a pocestných Hermem měla syna Hermafrodíta a s bohem moře Poseidónem další dva syny, Rhoda a Hérofila. Bohu vína Dionýsovi zplodila syna Priapa. V antickém umění se stala snad nejčastěji zobrazovanou postavou, jak na mozaikách a vázových malbách, tak sochách a na reliéfech. Nejstarší reliéfní zobrazení Afrodity lze spatřit na tzv. Trůnu Ludovisi z roku 460 př. n. l., kde se vynořuje z mořské pěny. Nejznámějšími sochařskými znázorněními jsou Praxitelova Afrodita Knidská ze 4. století př. n. l. a Afrodita Mélská (známější jako Venuše Mélská) z let 130 – 100 př. n. l., která je k vidění v pařížské galerii Louvre. Starověcí Řekové jí zasvětili několik zvířat: delfína, holubici, vrabce a vlaštovku, a také některé rostliny: mák, jablko, granátové jablko, myrtu a růži. Podle současných studií byla Afrodita pravděpodobně bohyně maloasijského původu, která se vyvinula ze syrsko-foinické bohyně Astarty, jež měla původ v asyrsko-babylónské bohyni lásky, Ištar. Řekové jí převzali už v období krétsko-mykénské civilizace přes ostrov Kypr a Kythéru, kde také byla nejvíce uctívána. Bohyni Afroditě zasvětili myrtu, růži, jablko, holubici, delfína, vlaštovku a lípu. Také jí bylo vystavěno mnoho chrámů po celém Řecku. Později se její kult rozšířil do starověkého Říma, kde byla ztotožněna se staroitalskou bohyní jara, Venuší. Mezi její slavné římské chrámy patří například chrám Venuše Roditelky a chrám Venuše a Romy v Římě.

Question: Je Venuše římským ekvivalentem řecké bohyně Afrodité?

Answer: V římském náboženství a mytologii je všeobecně ztotožňována s Venuší, v helénistickém kontextu někdy i s Isidou.


Beetlejuice

Context: Beetlejuice je americká filmová komedie režiséra Tima Burtona z roku 1988 s prvky hororu a fantasy. Snímek v roce 1989 získal Oscara za nejlepší masky. Děj filmu se točí kolem jednoho mladého páru - Barbary a Adama. Po autonehodě se vrátili domů, ale začaly se kolem nich dít divné věci - nejsou např. vidět v zrcadle. Po nalezení Příručky pro nedávno zesnulé pochopili, že jsou mrtví. Do domu se nastěhovala nová rodina - otec, dcera se zálibou ve fotografování a oblékaná celá v černém a její nevlastní matka, která si říká umělkyně a která si s sebou přivedla silně nesympatického Otha, podporujícího ji v rozvíjení její "umělecké osobnosti". Adam a Barbara se marně snažili dostat je z domu a život po smrti se pro ně začal stávat noční můrou - nikdo je neviděl a navíc byl jejich dům přestavován. Příručku pořád nebyli schopni přečíst až na jednu malou část - návod, jak se dostat pryč z domu. Tak se ocitli v čekárně plné mrtvých lidí, z níž nakonec odešli za svou sociální poradkyní Junonou. Od ní se dověděli, že se té rodiny mají zbavit jako strašidla. Začali proto se snahou vystrašit je a přimět k odchodu. Obrázky, zvuky či videa k tématu Beetlejuice ve Wikimedia Commons Beetlejuice v Česko-Slovenské filmové databázi (anglicky) Beetlejuice v Internet Movie Database

Question: Jaké ocenění získal snímek Beetlejuice v roce 1989?

Answer: Oscara


Maieutika

Context: Maieutika Maieutika (řecky umění porodní báby; porodnické umění – narážka na povolání Sokratovy matky) je termín používaný samotným Sókratem pro umění vést dialog. Maieutika je součást sokratovské metody. Jejím jádrem je myšlenka, že pravda je latentně přítomna v rozumu každého člověka už od narození, ale musí se „přivést na svět“ skrz správně položené otázky učitele. Maieutika se skládá ze dvou kroků: Elenktika (řecky „umění převedení“) – Sokrates otřese pozicí svého žáka a nebo partnera v rozhovoru a převede jeho stanovisko do neřešitelného stavu (aporie), přičemž v něm takto probudí touhu po poznání a hledání pravdy. Protreptika (řecky „umění obrácení“) – Sokrates přivede žáka vhodně položenými otázkami ke správnému názoru, ne však k poznání, které je dosažitelné pouze prostřednictvím nazření idejí. Cílem maieutiky u Sokrata a Platóna je ε ζ (eu zén) – „správně/dobře/spravedlivě žít“. Literatura Filosofický slovník. Olomouc: FIN 1998. Heslo maieutika, str. 254. Ottův slovník naučný, heslo Maieutika. Sv. 16, str. 633 Autoritní data: GND: 4074431-0

Question: Z kolika kroků se skládá maieutika?

Answer: ze dvou


Karákóramská dálnice

Context: Karákóramská dálnice Mapa Dálnice nedaleko kulminačního bodu Karákóramská dálnice (anglicky Karakoram Highway, zkráceně KKH) je dálková vysokohorská silnice vedoucí z Kašgaru v Číně do Abbottábádu v Pákistánu. Je dlouhá 1300 km (někdy se k ní počítá také 70 km dlouhý úsek z Abbottábádu na jih do Hasan Abdalu, kde se napojuje na páteřní celoindickou Grand Trunk Road). V průsmyku Chundžeráb silnice dosahuje nadmořské výšky 4693 metrů, což z ní činí nejvýše položenou mezinárodní silnici s pevným povrchem na světě.[1] Oficiálně je označována v Číně jako G314 a v Pákistánu jako N-35. Stavba silnice ve strategické oblasti Kašmíru byla zahájena v roce 1959 jako výraz čínsko-pákistánského spojenectví. Stovky čínských dělníků, kteří při stavbě zahynuli, jsou pohřbeny na hřbitově China Yagdar ve městě Gilgit.[2] Silnice byla dokončena v roce 1979 a od roku 1986 je otevřena pro civilní vozidla. Od června 2006 funguje mezi Abbottábádem a Kašgarem pravidelná autobusová linka, provozovaná firmou Northern Areas Transport Corporation. Zároveň začaly práce na rozšíření a zpevnění silnice, která umožní čínským kamionům se zbožím přístup k Arabskému moři.[3] Zatím jsou v zimním období vysokohorské úseky kvůli závějím a lavinám nesjízdné. Dálnice vede přes čtyři nejvyšší světová pohoří (Karákóram, Hindúkuš, Himálaj a Pamír) a překonává údolí řek Indus a Hunza River. Reference ↑ www.inautonews.com [online]. [cit. 2014-08-04]. Dostupné v archivu pořízeném dne 2013-11-11. ↑ www.pakpost.gov.pk [online]. [cit. 2014-08-04]. Dostupné v archivu pořízeném dne 2013-05-28. ↑ http://zpravy.e15.cz/zahranicni/udalosti/cina-stavi-pro-pakistan-nejvyse-polozenou-dalnici-na-svete-834581 Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Karákóramská dálnice na Wikimedia Commons https://web.archive.org/web/20130613165212/http://www.historyofkkh.info/ http://pakistanpaedia.com/landmarks/kkh/kkh.htm http://www.czech-press.cz/index.php?option=com_content& http://www.ceskatelevize.cz/porady/1096911352-objektiv/208411030400713/ mw-parser-output div/**/#portallinks a{font-weight:bold}Portály: Doprava | Čína

Question: Jakou zkratku má Karákóramská dálnice?

Answer: KKH


Jablko

Context: Jablko je plod jabloně, patří mezi nejběžnější druhy ovoce nejen ve střední Evropě. Jde o malvici, podobně jako u plodu hrušně hrušky. == Historie a kultura == Jabloň Sieversova je původním druhem, který byl domestikován v Kazachstánu. Jablko se v kultuře člověka vyskytuje již tisíce let. V křesťanství prvotní hřích lidského pokolení, utržení zakázaného plodu ze stromu poznání, bývá tradičně spojován s jablkem. V bibli se ovšem o onom stromu a plodu utrženém Evou nepíše nic bližšího. Královské jablko se stalo součástí symbolů královské moci. Z řecké mytologie je známo zlaté jablko ze zahrady Hesperidek s nápisem "Té nejkrásnější", jablko sváru mezi bohyněmi, který měl rozsoudit Paris. Toto jablko stálo na počátku událostí, které vedly k Trojské válce a pozdějšímu pádu Tróje. == Pěstování, konzumace a obchod == Jablka jsou důležitou součástí našeho jídelníčku. Vyrábí se z nich mošty a džusy, džemy, kompoty, čaje, aroma do jiných jídel. Mají nezastupitelné místo ve výživě - obsahují celou řadu látek prospěšných organismu, zvyšují imunitu, mají vliv na odolnost vůči stresu. Pro všechny tyto účinky se v populární literatuře a časopisech často opakuje doporučení konzumovat nejméně jedno jablko denně. Zajímavé je, že aromatické látky z jablek, pokud je v organismu nezničíme jinými látkami v potravě, prostupují tělem a uvolňují se např. skrze vlasy ven, pravidelní konzumenti jablek tak doslova voní po jablíčkách.[zdroj? ]Všudypřítomnost jabloní a jablek vedla po r. 1989 ke značné devalvaci jejich hodnoty.[zdroj? ] Tisíce jabloní v sadech i jiných místech Česka bylo vykáceno anebo ošetřovatelsky zanedbáno tak, že jejich úrodnost klesla na zlomek původního stavu. Spolu s likvidací zařízení na zpracování jablek to znamenalo, že cena ovoce, která by mohla být minimální[zdroj? ], je dnes na trhu v ČR v průměru vyšší než cena banánů nebo pomerančů. Rovněž řada produktů, které se vyráběly tradičně z padaných jablek z českého trhu do velké míry vymizely. Plody dozrávají na konci léta nebo na podzim. Mají většinou kulovitý tvar (některé odrůdy jsou zploštělé, jiné vejčité) o průměru 5 až 9 cm, některé odrůdy až 15 cm. Slupka zralého plodu se může lišit podle odrůdy, od zelené (např. odrůda Granny Smith) přes žlutou (např. odrůdy Golden Delicious, Zlatá reneta) až po sytě červenou (např. odrůdy Idared, Spartan), častá jsou červená "líčka" na žlutém či zeleném základě.

Question: Kde byl domestikován původní druh jabloně Sieversova?

Answer: v Kazachstánu


Lewis Carroll

Context: Po tom, co byly zamítnuty možné alternativní názvy "Alenka mezi skřítky" (Alice Among the Fairies) a "Alenčina zlatá hodina" (Alice's Golden Hour), bylo dílo v roce 1865 vydáno jako Alenčina dobrodružství v říši divů pod literárním pseudonymem Lewis Carroll, který Dodgson poprvé použil asi o devět let dříve. Ilustrace byly tentokrát Johna Tenniela. Dodgson si očividně myslel, že vydaná kniha potřebuje dovednosti profesionálního umělce. Ohromný komerční úspěch první knihy o Alence v mnoha ohledech změnil Dodgsonův život. Sláva jeho alter ega "Lewis Carroll" brzy obletěla celý svět. Dodgsona zaplavily dopisy obdivovatelů a někdy se mu dostávalo nevítané pozornosti. Také začal vydělávat značné sumy peněz. Tento příjem ale nevyužil k opuštění svého zdánlivě neoblíbeného místa v Christ Church. V roce 1872 vyšlo pokračování - Za zrcadlem a co tam Alenka našla. V jeho poněkud temnější atmosféře se zrcadlily změny v Dodgsonově životě. Nedávná otcova smrt (1868) ho uvrhla do deprese, která měla trvat několik let. V roce 1874 Dodgson vytvořil své poslední velké dílo, knihu The Hunting of the Snark, kterou věnoval své dětské přítelkyni Gertrude Chatawayové. Tato fantaskní "nesmyslná" báseň pojednává o dobrodružstvích bizarní skupiny různorodých neschopných tvorů a jednoho bobra, kteří vyrazili hledat zmíněného Snárka. Malíř Dante Gabriel Rossetti byl údajně přesvědčen, že báseň je o něm. Do češtiny ji přeložil až v roce 2005 Václav Z. J. Pinkava jako Lovení Snárka. V roce 1856 se Dodgson začal věnovat nové formě umění - fotografování, nejdříve pod vlivem svého strýce Skeffingtona Lutwidgeho a později svého oxfordského přítele Reginalda Southeyho. Brzy byl v tomto umění velmi dobrý a stal se známým fotografem. V prvních letech si zřejmě i pohrával s myšlenkou, že se fotografováním bude živit. Nedávná studie Rogera Taylora a Edwarda Wakelinga podává vyčerpávající výčet všech zachovaných fotografií a Taylor odhaduje, že pouze něco přes 50% jeho zachovaných děl zachycuje mladé dívky. Později mnoho svých fotografií dětí použil v souvislosti se svými literárními díly jako ilustrace. Alexandra Kitchinová, známá jako "Xie" (vyslovováno "Iksi"), byla jeho oblíbeným objektem pro fotografování. Od roku 1869 až do roku 1880, kdy fotografování nechal, ji Dodgson vyfotografoval alespoň padesátkrát, naposled těsně před jejími šestnáctými narozeninami.

Question: Jak se jmenuje dílo, které spisovatel Dodgson vytvořil roku 1874?

Answer: The Hunting of the Snark


Graciosa (Azory)

Context: Graciosa je nejsevernější ostrov v centrální skupině Azorských ostrovů v Atlantském oceánu. Graciose se přezdívá Bílý ostrov (Ilha Branca) podle pojmenování, kterého se tomuto ostrovu dostalo v knize portugalského spisovatele Raula Brandã "As Ilhas Desconhecidas" ("Neznámé ostrovy") z roku 1926. Z administrativního hlediska je Graciosa zámořským autonomním územím Portugalska (Regiã Autónoma dos Açores). Počet obyvatel ostrova v první dekádě 21. století poklesl ze 4 777 (2001) na 4 391 v roce 2011. Správním centrem ostrova je Santa Cruz da Graciosa. Ostrov Graciosa je od roku 2007 zapsán na seznamu biosférických rezervací UNESCO a je častým cílem vědeckých expedicí, které zde studují zejména problematiku biodiverzity. == Geografie == Graciosa spolu s dalšími ostrovy centrální části Azorského souostroví leží na západním okraji Euroasijské tektonické desky a je spolu s nimi součástí Středoatlantského hřbetu. Nejbližší pevninou je další azorský ostrov Săo Jorge, vzdálený 36,5 km směrem na jih. Vzdálenost Graciosy od Ponta da Serreta na ostrově Terceira, který leží jihovýchodním směrem, činí 56,8 km. === Geologie === Ostrov Graciosa je sopečného původu. Jedná se o stratovulkán, jehož poslední aktivita je datována kolem roku 1950 př. n. l. Hlavními horninami jsou čedič, dále trachyt a tefrit. V jihovýchodní části ostrova se nachází sopečná kaldera oválného tvaru o rozměrech zhruba 2 x 1,5 km. V této oblasti se vyskytuje několik jeskyní, a to jak při okraji, tak i uprostřed kaldery (např. Furna do Maria Encantada, Furna do Enxofre). === Klima === Graciosa má nejnižší průměrnou nadmořskou výšku v celém Azorském souostroví - většina jejího území nedosahuje 300 metrů. Tato skutečnost je příčinou nízkého množství srážek. Graciosa je proto nejsušším ostrovem Azor, což v obdobích extrémního sucha vedlo v minulosti až k ohrožení života na ostrově. == Historie == Nejstarší záznamy o průzkumu ostrova portugalskými mořeplavci a jeho následné kolonizaci jsou z první poloviny 15. století. Stálé osídlení se datuje od 50. let 15. století. Nejstarším sídlem byla obec Carapacho na jihovýchodě ostrova. Postupně byly vybudovány další obce - Luz, Praia, Guadalupe, Santa Cruz da Geaciosa a Vitoria. Základem místní ekonomiky bylo zemědělství a rybolov. V historii ostrova byly zaznamenány některé významné krize.

Question: Jaký přívlastek má azorský ostrov Graciosa?

Answer: Bílý


Humanae vitae

Context: Humanae vitae je encyklika, kterou 25. července 1968 vydal papež Pavel VI. Název, jak je u církevních dokumentů zvykem, je odvozen od prvních dvou slov latinského originálu a znamená "[předávání] lidského života". Encyklika se zabývá manželskou láskou a odpovědným rodičovstvím. Potvrzuje a dále rozvíjí tradiční postoj římskokatolické církve k sexualitě a plánovanému rodičovství, vyjádřený předtím např. v encyklice Casti connubii Pia XI. Odmítá ty způsoby kontroly početí, při nichž je záměrně způsobena neplodnost pohlavního styku (antikoncepci v užším slova smyslu) i umělý potrat (interrupci). Vyzývá k odpovědnému plánování rodiny pomocí metod přirozeného plánování rodičovství, kdy manželé "oprávněně využívají přirozené dispozice". Zdůrazňuje nerozlučitelnost dvojího významu manželského pohlavního styku: jednoty a plodnosti. V katolickém teologickém prostředí existují i názorové proudy (teologický disent), které některé závěry této encykliky odmítají. Nicméně tuto encykliku upřesnila, rozšířila a učitelskou autoritou podpořila řada dalších oficiálních církevních dokumentů (např. exhortace Familiaris consortio, encykliky Evangelium vitae a Veritatis splendor papeže Jana Pavla II. a encykliky Deus caritas est a Caritas in veritate papeže Benedikta XVI.).

Question: Který papež vydal encykliku Humanae vitae?

Answer: Pavel VI.


Poetismus

Context: Z toho vyplynul i jeho styl rozvíjející lyriku a hravost. Byla odstraněna interpunkce. Soustředil se pouze na současnost, resp. na radostné okamžiky. Jeho hlavními tématy se staly pocity štěstí a radosti, emotivní stránka byla pro poetismus velmi důležitá. Základem poetistické filosofie byl problém odcizení a sebeodcizení člověka - tj. mezilidských vztahů; poetisté se domnívali, že došlo k deformaci mezilidských vztahů a vůbec vztahu člověka k okolnímu světu. Z tohoto odcizení vinili společnost, která podle nich kvůli svému uspořádání (a složitosti) se přestala zajímat o (ne)štěstí jedince, ale soustředí se pouze sama na sebe. Cílem poetismu bylo napomáhat nápravě a překonání tohoto odcizení. Poetismus má kořeny v proletářské poezii, vznikl v prostředí avantgardní skupiny Devětsil, za rok vzniku bývá uváděn letopočet 1923, ačkoli termín poetismus byl poprvé patrně použit až o rok později (1924). Roku 1921 vydal Jaroslav Seifert sbírku Město v slzách a roku 1923 mu vyšla sbírka Samá láska, předmluvy k těmto sbírkám byly psány jménem Devětsilu a naznačovaly posun myšlení uvnitř tzv. socialistické literatury (resp. proletářské poezie). Autorem první předmluvy byl Vladislav Vančura, který zde zdůvodnil existenci proletářské poezie a jejích zásad. Posláním tvorby měla být duchovní a citová příprava na revoluci. Druhou předmluvu napsal Karel Teige, který sice také zastával socialistické principy a názory, ale zároveň zastával názor, že by do české literatury (a moderní kultury) měly pronikat cizí vlivy a že by i ona měla promlouvat a oslovovat jiné národy. Toto pojetí se projevilo v Devětsilu již dříve (podzim 1922) - ve studii nazvané Nové umění proletářské. Byl zde pokládán důraz na slovo nové tj. nebránící novým experimentům. Tato stať, ani jiné úvahy K. Teiga, nebyly namířeny proti Wolkerově nebo Horově poezii, které byly považovány za vrchol tehdejší poezie. Roku 1924 uveřejnil K. Teige v brněnském časopise Host do domu první ucelený náčrt poetismu (stať poetismus).

Question: Jak se jmenuje výlučně český avantgardní směr?

Answer: Poetismus


Tarquinius Superbus

Context: Sextus Tarquinius, Arruns Tarquinius, Tito Tarquinio a Tarquinia Otec Gnaeus Tarquinius Matka Některá data mohou pocházet z datové položky. Lucius Tarquinius Superbus (neznámo – 495 př. n. l.) měl dle tradice být asi od roku 535 do roku 510/509 př. n. l. posledním římským králem, čímž skončilo období známo jako Římské království a byla nastolena Římská republika. Dle římských historiků se dostal na trůn pomocí vraždy svého předchůdce Servia Tullia.[1] Římský historik Livius tvrdí, že T. Superbus měl být synem pátého krále, který se jmenoval Tarquinius Priscus.[2] Na rozdíl od S. Tullia měl být stejně jako svůj (údajný) otec etruského původu.[3] Život Podobně jako o ostatních římských králích toho není o něm příliš známo, anebo je to založeno jen na legendách či příbězích, které stavěly na jeho nepopularitě. Dle římských historiků například od počátku vlády rušil různé zákony a nahrazoval je svými. Také se měl obklopovat oblíbenci místo lidí, kteří by si to skutečně zasloužili.[4] Zároveň však mohla za jeho vlády být dokončena stavba Jupiterova chrámu či pokračoval ve výstavbě Velké stoky (Cloaca maxima).[5][6] Jeho vláda měla skončit roku kolem 510 př. n. l. anebo 509 př. n. l. vyhnáním z města Řím.[7] Záminkou pro vypuzení neoblíbeného krále mělo být, že jeho syn Sextus Tarquinius údajně zneuctil Lukrécii, ženu římského šlechtice Tarquinia Collatina, která pak spáchala sebevraždu.[8] Zneuctění Lukrécie a její smrt se postupem času stala významným uměleckým námětem. Titus Livius píše, že k aktu došlo během králova válečného tažení proti městu Ardea.[9] Po králově vyhnání byla ustanovena Římská republika a do čela se mohli dostat první dva konzulové L. Iunius Brutus a L. Tarquinius Collatinus.[10] Královské kompetence byly převedeny na jiné úřady a titul již neměl být nikdy použit ve své plné autoritě.[11][12] Některé z pravomocí přebrali nastupující konzulové. Ty náboženské připadly člověku s funkcí tzv "Rex sacrorum". Konzulové, na rozdíl od králů, měli být vždy dva (alespoň tomu tak bylo dle pozdější tradice), aby se mohli kontrolovat a aby nedisponovali tak velkou mocí, jakou měl v minulosti král.[13] "Rex sacrorum" měl náboženské pravomoci, kterými původně disponoval král, ale další kompetence již neměl.

Question: Jak se podle historiků dostal na trůn Tarquinius Superbus?

Answer: Dle římských historiků se dostal na trůn pomocí vraždy svého předchůdce Servia Tullia.


Alfons Mucha

Context: Alfons Maria Mucha (24. července 1860 Ivančice - 14. července 1939 Praha) byl český malíř a designér období secese, které je v angličtině a francouzštině známo pod francouzským označením Art nouveau (nové umění). Alfons Mucha byl otcem spisovatele Jiřího Muchy. Stal se známým téměř přes noc díky divadelnímu plakátu Gismonda (1894-1895), který si u něj objednala pařížská herečka Sarah Bernhardtová. Herečka později uzavřela s Muchou smlouvu a on pro ni a Divadlo Renesance v Paříži vytvořil ještě několik dalších plakátů. Jeho životním dílem je cyklus velkoformátových pláten Slovanská epopej, na kterém pracoval osmnáct let. Krom toho se také zasloužil spolu s Jaroslavem Kvapilem a Ladislavem Syllabou o obnovení svobodného zednářství v Československu. Narodil se v Ivančicích v rodině soudního zřízence Ondřeje Muchy a jeho manželky Amálie rozené Malé. Měl dvě vlastní sestry, Annu a Andělu. Studoval na Slovanském gymnáziu v Brně, kde si přivydělával jako chrámový zpěvák v petrovském chlapeckém sboru. Po neúspěchu u přijímacích zkoušek na pražskou Akademii krátce pracoval jako písař u ivančického soudu. V této době připravoval ochotnická divadelní představení, maloval dekorace a plakáty, navrhoval pozvánky.

Question: Jak se jmenuje otec spisovatele Jiřého Muchy?

Answer: Alfons Mucha


Glam metal

Context: Glam metal je podžánr heavy metalu, který se objevil na přelomu 70. a 80. let. Často je také uváděn jako hair metal nebo pop metal. Vyznačuje se hedonistickými texty, které se zaměřují na sex, ženy, alkohol a drogy. V hudbě se většinou jako kytarový efekt používá distortion, rychlá sóla, tvrdé údery bicích a jako doplněk baskytara. Také obsahuje prvky klasického (často zjemněného) heavy metalu a popové muziky. Styl oblékání má napodobovat prostitutky. Roztrhané punčochy, make-up; i muži si dávají rtěnku a používají sprej na vlasy. Mezi nejznámější představitele patří kapely, Def Leppard, W.A.S.P., Poison, Mötley Crüe, Twisted Sister a Steel Panther V letech 1981–1984 bylo několik významných alb, která stvořila tvar žánru, a změnu kurzu hudby během osmdesátých let. Byla mezi nimi tato alba: Quiet Riot - Metal Health Mötley Crüe - Too Fast for Love W.A.S.P. - W.A.S.P. Ratt - Out Of The Cellar Mötley Crüe - Shout at the Devil Dokken - Tooth and Nail Twisted Sister. - Stay Hungry Autograph - Sign In Please Def Leppard - Pyromania Bon Jovi - Bon Jovi Skupiny, které již byly dlouhodobě zavedeny v heavy metalové a hard rockové hudbě, byly v sedmdesátých letech paradoxně ovlivněny glam metalovými kapelami a začaly experimentovat se žánrovou stylovostí. Příkladem je album od Kiss Lick It Up. Koncem osmdesátých let potom mnoho jiných skupin vystupovalo podobně jako Alice Cooper v roce 1989 s albem Trash, a albem od Aerosmith Permanent Vacation, či Whitesnake s jejich albem z roku 1987, které uvedlo velice úspěšný hit Here I Go Again.

Question: Kdy vznikl glam metal?

Answer: na přelomu 70. a 80. let


Sigmund Freud

Context: Humor Náboženský prožitek Dostojevský a otcovražda Pocit stísněnosti v kultuře O libidinózních typech O ženské sexualitě Goethova cena 1930 Dopis Romainu Rollandovi Ernestu Jonesovi k 50. narozeninám Dopis vydavateli Jüdische Presszentrale Zürich K otevření hebrejské university Dopis Maximu Leroyovi o jednom Descartovu snu Dopis starostovi města Příbor Svazek XV. Nová řada přednášek k úvodu do psychoanalýzy (1997) Svazek XVI. Spisy z let 1932–1939 (1998) K získání ohně Proč válka? Dodatek k mé autobiografii Jemnost jednoho chybného úkonu Konstrukce v analýze Konečná a nekonečná analýza Muž Mojžíš a monoteistické náboženství Svazek XVII. Spisy z pozůstalosti 1892–1938 (1996) Příspěvky ke "Studiím o hysterii" Vyplněné tušení ze snu Psychoanalýza a telepatie Hlava medúzy Proslov ke členům spolku B'nai B'rith (1926) Rozštěpení Já při obranném postupu Nástin psychoanalýzy Some Elementary Lessons in Psycho-Analysis Výsledky, myšlenky, problémy BABIN, Pierre. Sigmund Freud - tragédie nepochopení. Bratislava : Slovart, 1994. 144 s. ISBN 80-7145-121-5. CVEKL, Jiří. Sigmund Freud. Praha : Orbis, 1965. 244 s. ISBN 978-80-7185-447-6. ČERNOUŠEK, Michal. Sigmund Freud - dobyvatel nevědomí. Litomyšl : Paseka, 1996. 181 s. ISBN 80-7185-126-4. MANNONI, Octave. Freud. Olomouc : Votobia, 1997. 188 s. ISBN 80-7198-0366-6. MARKUS, Georg. Sigmund Freud a tajemství duše. Litomyšl : Paseka, 2002. 264 s. ISBN 80-7185-447-6. SIMÉON, Michel; ARIEL, Robert. Freud: dobrodružství psychoanalýzy. Praha : Garamond, 2008. 56 s. ISBN 978-80-7407-020-4. STONE, Irving. Vášně mysli. Brno : Jota, 2010. 1008 s. ISBN 978-80-7217-792-9. STORR, Anthony. Freud. Praha : Argo, 1996. 162 s. ISBN 80-85794-93-4. ADAMEC, Jiří. Druhý život psychoanalýsy: z dopisů Sigmunda Freuda a Sándora Ferencziho. Brno : Filosofický seminář, 2009. 65 s. ISBN 978-80-87234-08-2. Dostupné on-line: [1] ADAMEC, Jiří. Psychoanalýsa: přehled souborného síla Sigmunda Freuda. Brno : Filosofický seminář, 2008. 74 s. ISBN 978-80-254-1319-7. Dostupné on-line: [2] ALBERTI, Christiane; SAURET, Marie-Jean. Psychoanalýza. Praha : Levné knihy, 2007. 65 s. ISBN 978-80-7309-500-0. BURIÁNEK, Václav.

Question: Kdo byl zakladatelem psychoanalýzy?

Answer: Sigmund Freud


Bitva u Tarutina

Context: Bitva u Tarutina Bitva u Tarutina konflikt: Napoleonské války Bitva u Tarutina, od Pitera von Hesse trvání: 18. říjen 1812 místo: Tarutino, Rusko výsledek: Ruské vítězství strany Ruské impérium Ruské impérium Francie Neapolské království velitelé Generál Benningsen Joachim Murat síla 36 000 mužů; 13 000 se účastnilo bitvy 25 000 mužů ztráty 1200 mužů 2500 mrtvých a 2000 zajatých, 38 zajatých děl Bitva u Tarutina byla bitvou napoleonských válek. Bitva skončila vítězstvím ruské armády nad francouzskými vojsky. Nástin událostí 24. června 1812 vpadla Napoleonova půlmilionová armáda do Ruska. Ruská armáda nemohla francouzský postup zastavit a musela ustupovat. Po nerozhodné bitvě u Borodina (7. září) Francouzi dokonce obsadili Moskvu. Ruská armáda se stáhla do Tarutina a začala zde sbírat síly, zatímco Napoleon zůstal v Moskvě a snažil se o uzavření míru s Ruskem. Brzy však Napoleon pochopil nutnost ústupu z Moskvy. Za trasu ústupu si zvolil jít na Kalugu a pak na Smolensk. Směrem k Rusům vyslal předvoj neapolského krále Joachima Murata. Murat rozmístil svých 25 000 mužů v prostoru mezi vesnicí Tětěrinka a říčkou Černyšná. Murat se však dopustil těžké chyby. V nedalekém lese zapomněl rozestavět hlídky. To neuniklo ruskému průzkumu a vrchní ubytovatel ruské armády Karel Toll vypracoval plán útoku. S tím však nesouhlasil ruský vrchní velitel, maršál Kutuzov. Tím se dostal do střetu s jinými veliteli, kteří s plánem souhlasili. Hlavu této opozice tvořil generál Benningsen. Kutuzov nakonec plán přijal, ale jeho provedení nechal na Benningsenovi. Tato akce nezačala dobře, jelikož někteří velitelé, kteří se měli účastnit, dostali pokyny pozdě a jiní je nechápali. Tak se stalo, že postup nezačal 16. října, ale večer 17. října. Pochod k Muratovi byl zmatený a pomalý. V určených pět hodin 18. října stála na svém místě jen kolona generálporučíka Baggovouta. Teprve v sedm hodin byli Rusové připraveni. Ruský útok začal v sedm hodin a zastihl Francouze nepřipravené. Sám Murat skočil do sedla svého koně polooblečený. Francouzi nakonec ustoupili. Bitva morálně posílila ruskou armádu a urychlila Napoleonův ústup z Moskvy. Odkazy Literatura Jiří Kovařík: Napoleonova tažení III. – Proti všem. Třebíč: Akcent, 2004. 593 s. ISBN 80-7268-296-2. mw-parser-output .navbox-title .mw-collapsible-toggle{font-weight:normal} Bitvy napoleonských válek Bitva u Wertingen • Bitva u Elchingenu • Bitva u Ulmu • Bitva u Trafalgaru • Bitva u Caldiera • Bitva u Amstettenu • Bitva u Dürnsteinu • Bitva u Schöngrabernu • Bitva u Slavkova • Bitva u Štoků • Bitva u Maidy • Bitva u Saalfeldu • Bitva u Jeny.

Question: Kolik mužů rozmístil Joachim Murat mezi vesnicí Tětěrinka a říčkou Černyšná?

Answer: 25 000


Oganesson

Context: V roce 1999 oznámili vědci z Lawrence Berkeley National Laboratory objev prvků ununhexia (dnes livermorium) a ununoctia (článek o objevu byl publikován v časopise Physical Review Letters). Oganesson byl vytvořen v reakci 8636 Kr + 20882 Pb → 293118 Og + 10 n a livermorium jeho rozpadem. O rok později vědci svůj objev na základě faktu, že se přípravu nepovedlo potvrdit v jiné laboratoři, stáhli zpět. V červnu 2002 oznámil vedoucí laboratoře, že originální práce o objevu těchto dvou prvků byla založena na výzkumu Victora Ninova. V roce 2006 oznámili spolupracující týmy vědců ze Spojeného ústavu jaderných výzkumů v Dubně (Rusko) a Lawrence Livermore National Laboratory (Kalifornie, USA) objev 3 (možná 4) jader oganessonu v reakci 24998 Cf + 4820 Ca → 294118 Og + 3 10 n. Oganesson byl potvrzen detekcí rozpadu alfa jeho jader na 290116 Lv. V prosinci 2015 Mezinárodní unie pro čistou a užitou chemii potvrdila splnění kritérií pro prokázání objevu nového prvku, Uuo uznala za objevené vědci ve spolupráci Dubna-Livermore a vyzvala objevitele k navržení konečného názvu a značky.[6][7] Konečným návrhem objevitelů byl název oganesson a značka Og. Prvek je takto pojmenován na počest ruského jaderného vědce Jurije Colakoviče Oganesjana.[8][9] Název je v souladu s názvoslovným doporučením IUPAC a ctí tradiční příponu vzácných plynů.[10] Tento návrh konečného pojmenování předložila IUPAC v červnu 2016 k veřejné diskusi[8] a 28. listopadu 2016 schválila jako konečné pojmenování a značku.[11] Protože byly současně uznány objevy prvků nihonium, moscovium a tennessin, jsou již prokazatelně objeveny všechny prvky 7. periody periodické tabulky.[12] Předpokládané vlastnosti Bez ohledu na nestabilitu způsobenou radioaktivitou očekávají vědci následující vlastnosti: Oganesson bude reaktivnější než xenon či radon a bude tvořit stabilní oxidy (např. OgO3), chloridy nebo fluoridy.

Question: Jakou má chemickou značku Oganesson?

Answer: Og


Heathen Chemistry

Context: Heathen Chemistry Heathen ChemistryInterpretOasisDruh albastudiové albumVydáno1. července 2002Nahránosrpen 2001 – únor 2002 ve Wheeler End v Buckinghamshire a v Olympic Studios v LondýněŽánryalternativní rock, britpopDélka76:48JazykangličtinaVydavatelstvíBig Brother, EpicProducentOasisProfesionální kritika Allmusic [1] The Guardian [2] NME (8/10)[3] Pitchfork Media (1.2/10)[4] Rolling Stone [5] Oasis chronologicky Familiar to Millions(2000) Heathen Chemistry(2002) Don't Believe the Truth(2005) Některá data mohou pocházet z datové položky. Heathen Chemistry je páté studiové album anglické rockové kapely Oasis. Bylo vydáno v roce 2002 u Big Brother Records. Seznam skladeb Pořadí NázevAutor Délka 1. „The Hindu Times“ Noel Gallagher 3:46 2. „Force of Nature“ N. Gallagher 4:51 3. „Hung in a Bad Place“ Gem Archer 3:28 4. „Stop Crying Your Heart Out“ N. Gallagher 5:03 5. „Songbird“ Liam Gallagher 2:08 6. „Little by Little“ N. Gallagher 4:53 7. „A Quick Peep“ (instrumentální)Andy Bell 1:17 8. „(Probably) All in the Mind“ N. Gallagher 4:02 9. „She Is Love“ N. Gallagher 3:09 10. „Born on a Different Cloud“ L. Gallagher 6:09 11. „Better Man“ (obsahuje skrytou skladbu „The Cage“)L. Gallagher/N. Gallagher 38:03 Obsazení Oasis Liam Gallagher – zpěv, tamburína, akustická kytara v "Songbird" Noel Gallagher – kytara, klávesy, zpěv Gem Archer – kytara, klávesy, klavír v „Stop Crying Your Heart Out“ Andy Bell – baskytara Alan White – bicí Další hudebníci Paul Stacey – mellotron v „The Hindu Times“, klavír ve „Force of Nature“, „Hung in a Bad Place“ a „Born on a Different Cloud“, Hammondovy varhany v „Little by Little“ Mike Rowe – klavír v „Stop Crying Your Heart Out“ a „Born on a Different Cloud“, harmonium v „She Is Love“, Hammondovy varhany v „(Probably) All in the Mind“, „She Is Love“ a „Born on a Different Cloud“ Johnny Marr – kytarové sólo v „(Probably) All in the Mind“, slide guitar v „Born on a Different Cloud“, kytara a doprovodné vokály v „Better Man“ London Session Orchestra – strunné nástroje v „Stop Crying Your Heart Out“

Question: Kolikátým albem kapely Oasis je Heathen Chemistry?

Answer: páté


Jihlavské vrchy

Context: Jedná se o geomorfologický podcelek, náležící do Javořické vrchoviny, která je součástí podsoustavy Českomoravské vrchoviny. Vrchy se rozkládají 10 km severozápadně od Telče, či 10 km jihozápadně od Třeště. Největší část Jihlavských vrchů je souvisle zalesněna (8 x 8 km). Nejvyšším vrcholem vrchů i celé Českomoravské vysočiny je Javořice (837 m n. m.) na jejímž vrcholu je zdaleka viditelný 166 m vysoký televizní vysílač. V oblasti se nachází hrad Roštejn či zřícena hradu Šternberku. V jižní části se nachází mnoho starých lomů na žulu, v Mrákotíně se žula doposud těží. U obce Řásná, poblíž Velkého pařezitého rybníka se nachází autokemp. Jihlavské vrchy se člení na 3 geomorfologické okrsky: masivní severní část: Řásenská vrchovina s nejvyšším bodem Javořice střední část: Mrákotínská sníženina s velkými žulovými lomy u Mrákotína jižní část Pivničky (nejvyšší bod: Pivničky 760 m) Obrázky, zvuky či videa k tématu Jihlavské vrchy ve Wikimedia Commons

Question: Jak se nazývá nejvyšší pohoří Českomoravské vysočiny?

Answer: Jihlavské vrchy


Velryba

Context: Velryba je mořský savec z řádu kytovci (Cetacea). Patří mezi největší živočichy žijící na Zemi. Živí se planktonem. Původně to byl suchozemský savec. Zpravidla se jako velryby označují příslušníci podřádu kosticovců, ale i mnoho ozubených kytovců je označováno jako velryby, zvláště pak velké druhy, jako je kosatka dravá, kulohlavec černý, běluha, narval, vorvaň a další. Kytovci, kteří mají v češtině rodové jméno velryba: Velryba grónská (Balaena mysticetus) Velryba černá (Eubalaena glacialis) Velryba jižní (Eubalaena australis) Všechny druhy patří do čeledi velrybovití. Úmluva upravující lov velryb (Ženeva, 24. září 1931), vyhlášena v ČSR pod č. 34/1935 Sb. z. a n. Mezinárodní úmluva pro regulaci lovu velryb (Washington, D.C., 2. prosince 1946) Nařízení Rady (EHS) č. 348/81 z 20. ledna 1981 o společných předpisech pro dovoz výrobků z velryb a ostatních kytovců Nařízení Rady (ES) č. 338/97 ze dne 9. prosince 1996 o ochraně druhů volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin regulováním obchodu s nimi Kytovci Lov velryb Obrázky, zvuky či videa k tématu velryba ve Wikimedia Commons Slovníkové heslo velryba ve Wikislovníku

Question: čím se živí velryby?

Answer: planktonem


Vrchslatina

Context: Vrchslatina je přírodní rezervace v oblasti Poľana. Nachází se v Katastrálním území obce Sihla v okrese Brezno v Banskobystrickém kraji. Území bylo vyhlášeno či novelizováno v roce 1993 na rozloze 18,0500 ha. Ochranné pásmo nebylo stanoveno. == Externí odkazy == Přírodní rezervace Vrchslatina, Štátny zoznam osobitne chránených častí prírody SR Chránené územia, Štátna ochrana prírody Slovenskej republiky

Question: Nachází se Vrchslatina v Bratislavském kraji?

Answer: Nachází se v Katastrálním území obce Sihla v okrese Brezno v Banskobystrickém kraji.


Říjnová revoluce

Context: Nakonec příměří prospělo bolševikům, zatímco menševici a leví eseři se snažili vytvořit sílu nezávislou na obou táborech protivníků.Navzdory ústupkům Výboru pro veřejnou bezpečnost, vynuceným Vikželem, Vojenský revoluční výbor ukončil příměří, aby zničil svého soupeře díky svým posilám a díky konečnému vítězství bolševiků v Petrohradě. V noci z 30. říjnajul./ 12. listopadu 1917greg. boje opět vzplály a pokračovaly během následujících tří dnů; tentokrát byly protibolševické síly již v obraně. Odpor byl zarputilý, jeho poslední opěrné body byly radnice, Alexandrovova vojenská akademie a Kreml. Rudé gardy ovládly Kreml útokem z rána 2. listopadujul./ 15. listopadu 1917greg. a lynčovaly některé obránce v pomstě za předchozí masakr. Starosta nakonec téhož dne vyhlásil kapitulaci a poražení byli odzbrojeni, i když je pak propustili; Výbor pro veřejnou bezpečnost byl rozpuštěn a všechny socialistické strany vyjednaly konečné podmínky kapitulace, které byly obecně velkorysé. === Sibiř === S několika výjimkami nebyly zprávy o petrohradském bolševickém převratu na Sibiři přijímány dobře. V některých městech (Omsk, Irkutsk...) proběhly v ulicích protesty, ale v regionu obecně vládla lhostejnost. Postupně však volby v místních sovětech, které vyhrávali bolševici, umožnily pomalu převzít moc i v této oblasti. Bolševici neřídili některá místa až do února 1918. Přestože dosavadní veřejné orgány byly obecně velmi kritické vůči převzetí vládní moci bolševiky, neprokázaly účinný odpor. === Oblasti národnostních menšin === Revoluce povzbudila nacionalistické snahy jednotlivých národností: v listopadu a prosinci většina etnických skupin vyhlásila autonomii nebo dokonce nezávislost na Rusku; toto úsilí menšin naráželo na odpor nejen příznivců nové sovětské vlády, ale často i ruských obyvatel opačného názoru.Na severozápadě vyhlásilo nezávislost. Finsko, jež nová vláda uznala 4. lednajul./ 17. ledna 1918greg.. V Lotyšsku, kde byli hlavní stranou probolševičtí sociální demokraté, se uvažovalo o budoucnosti regionu v rámci ruské federace; jednotky lotyšských střelců byly jedněmi z nejdůležitějších útvarů, které podporovaly Leninovu vládu. V Estonsku bojovali nacionalisté a prosovětské síly až do obsazení území německými jednotkami v únoru 1918.Na jihu byla situace mimořádně složitá na Ukrajině, o jejíž ovládnutí se snažilo několik stran.

Question: Byly většinově na Sibiři přijímány zprávy o petrohradském bolševickém převratu špatně?

Answer: S několika výjimkami nebyly zprávy o petrohradském bolševickém převratu na Sibiři přijímány dobře.


Červená

Context: Červená je barva odpovídající nejnižším frekvencím, které oko dokáže vnímat. Červená barva patří mezi základní barvy barevného spektra, je to barva monochromatického světla o vlnové délce zhruba 700 nm. Světlo s ještě nižší frekvencí již lidský zrak nedokáže vnímat, jedná se o tzv. infračervené záření. Červená barva patří mezi základní barvy při aditivním míchání (viz RGB), jejím doplňkem je azurová. Lidská krev (a mnohých zvířat) má červenou barvu, což je způsobeno přítomností hemoglobinu. S tímto faktem zřejmě souvisí další symbolika: Červená barva symbolizuje hněv, např. ve rčení vidět rudě. Planeta Mars má načervenalou barvu (kvůli přítomnosti oxidů železa), pro kterou byl asociován s bohem války, Martem. V křesťanství je červená barva symbolem prolité krve mučedníků, proto se používá jako liturgická barva při jejich památkách. Historicky, zvláště v tradici antického Říma je červená či purpurová barva chápána jako barva královská či slavnostní. Odtud též liturgické užití červené barvy při velkých svátcích, které nejsou oslavami mučedníků (např. Květná neděle, Velký pátek, Seslání Ducha svatého). Červená barva je výrazná, chápe se jako varování či jiná důležitá zpráva. Červená barva na semaforu (i na jiných místech) znamená stůj. Červená barva pozičního světla na letadlech a lodích slouží k označení levé strany (port). Červená barva symbolizuje lásku či erotiku (červená knihovna, červené lucerny). Červená barva symbolizuje socialisty či (hlavně) komunisty. V čínské tradici je červená barvou štěstí. Červenou barvou je v účetnictví vyznačen dluh, ztráta (výraz v červených číslech znamená ve ztrátě). V barevném značení odporů znamená červená barva číslici 2 nebo toleranci ±2% Červená barva symbolizuje také ocenění nebo uznání: vysokoškolský diplom studentů, kteří prospěli s vyznamenáním, má červené desky (červený diplom). Červená barva je takzvanou barvou muže, protože znamená krev, popřípadě válku. Červená barva je dále považována za barvu revoluce a změn systému obecně. Červenou barvou jsou označeny vodovodní kohoutky, z nichž teče horká voda. Červená je také jedna ze čtyř základních barev na mariášových kartách a tarokových kartách, kde je znázorněna červenými srdíčky. Podobně je tomu ale i u hracích karet francouzského a španělského typu, kde se používají červená srdce a červená kára. Červená řeka Červené blato Červené jezero Obrázky, zvuky či videa k tématu červená ve Wikimedia Commons Slovníkové heslo červený ve Wikislovníku

Question: Jaká barva typicky označuje číslici 2 ve značení odporů?

Answer: červená


Řeka

Context: Řeka je přirozený vodní tok. Ve srovnání s potokem má obvykle větší průtok, délku nebo rozlohu povodí. Tok řeky můžeme rozdělit do tří částí: horní tok, s převahou eroze, charakteristické je říční údolí ve tvaru "V" s minimem usazenin střední tok, kde se projevuje eroze i sedimentace, říční údolí je plošší a s již významným podílem usazenin. Koryto toku má tvar písmena "U". dolní tok s převahou sedimentace – údolí je velice ploché, díky masivní sedimentaci vznikají rozsáhlé říční nivy. Kromě řek stáletekoucích rozeznáváme i řeky občasně tekoucí. Menší vodní toky se nazývají bystřina, potok a říčka. Řeka, která je alespoň 500 km dlouhá a její povodí má rozlohu alespoň 100 000 km2, se označuje jako veletok. Řeky mohou vést část svého toku i podzemím. Místo, kde vodní tok mizí pod povrchem země (časté v krasových oblastech s rozsáhlým výskytem jeskyní), se nazývá ponor, místo opětovného vynoření řeky se označuje za vyvěračku, podzemní části řeky se říká punkva. Voda tekoucí ve vodních tocích pochází z tajícího sněhu, dešťových srážek a z vody, která vsákla do Země a na povrch znovu vyvěrá v místě nazývaném pramen. Některé řeky pramen nemají a začínají v jezerech, bažinách nebo tajícím ledovci. Místo, na kterém se řeka vlévá do moře nebo jezera, se nazývá ústí. Řeka se často před ústím dělí na několik větví. Území ohraničené těmito větvemi a vodní plochou, do níž se řeka vlévá, se nazývá delta, protože při pohledu shora má obvykle přibližně trojúhelníkový tvar jako řecké písmeno delta (Δ). Větvení řeky, vytváření říčních ramen se označuje jako divočení řeky. Pokud se řeka rozdělí na dva toky nastálo, nazývá se to bifurkace (geografie). Místo, na kterém se dvě řeky (resp. vodní toky) setkávají, se označuje za soutok. Pokračování toku za soutokem dvou řek se obvykle pojmenovává po delší nebo větší z řek, někdy se však může zcela přejmenovat, původní toky se pak označují jako zdrojnice; tímto způsobem vzniká například Amazonka. V některých případech může tok za soutokem nést jméno kratší a menší řeky, jako v případě Labe po soutoku s Vltavou. U menší řeky, respektive řeky, která prohrála svůj "souboj" o jméno další části toku, lze v tomto případě rovněž mluvit o ústí. Řeky jsou rozděleny podle ústí do následujících kategorií: řeka I. kategorie je řeka, která ústí přímo do moře (v ČR jsou takovéto řeky jen dvě – Labe a Odra) řeka II. kategorie je řeka, která ústí do řeky.

Question: Jak se nazývá místo, ve kterém voda vsákla do Země znovu vyvěrá?

Answer: pramen


Stith Thompson

Context: Stith Thompson (7. března 1885 Bloomfield, Kentucky – 10. ledna 1976 Columbus, Indiana) byl americký folklorista, jeden z prvních zámořských představitelů tzv. finské školy ve folkloristice. Jeho nejznámějším dílem je Motif-index of Folk-literature, ve kterém jsou klasifikovány motivy, tedy nejmenší jednotky tradičního narativu. Jeho druhým známým počinem je jeho práce na rozšíření katalogu pohádek Verzeichnis der Märchentypen sestaveného v roce 1910 finským folkloristou Antti Aarnem. Thompson tento katalog přeložil do angličtiny, rozšířil ho a v roce 1928 vydal pod anglickým názvem The Types of the Folktale. == Životopis == === Dětství === Stith Thompson se narodil v Bloomfieldu v Nelson County ve státě Kentucky rodičům Johnu Wardenovi and Elize (McClaskey) Thompsonovým. Když mu bylo 12 let, tak se rodina přestěhovala do Indianapolis, kde v letech 1903–1905 navštěvoval Butler College. === Vzdělání === Bakalářský titul získal v roce 1909 v oboru anglická literatura; jeho bakalářská práce se zabývala otázkou revenantů v lidových naracích. V roce 1911 nastoupil na Kalifornskou univerzitu v Berkeley. Doktorát získal na Harvardu po obhájení disertace o evropských pohádkách u severoamerických indiánů publikované v roce 1919. Univerzitní kariéru zahájil na Texaské univerzitě, ale nejdéle působil na univerzitě v Indianě, kde byl až do svého odchodu do důchodu v roce 1955. Právě tady se začal detailněji zabývat folkloristikou jako disciplínou a snažil se o to, aby folkloristika měla na univerzitě své pevné místo. I po odchodu z univerzity byl stále aktivním badatelem.

Question: Představitelem jaké školy byl Stith Thompson?

Answer: finské


Genom

Context: Genom je veškerá genetická informace uložená v DNA (u některých virů v RNA) konkrétního organismu. Zahrnuje všechny geny a nekódující sekvence. Přesněji řečeno, genom organismu je kompletní sekvence DNA (popř. RNA, viz výše) jedné sady chromozómů. Tedy například jedna ze dvou sad, kterou má každý diploidní jedinec v každé somatické buňce. Termín genom může být chápán úžeji jako kompletní výčet veškeré jaderné DNA, avšak také může být do něj zahrnuta navíc i veškerá DNA těch organel (semiautonomní organely - mitochondrie, chloroplasty,...), které dědí svou vlastní DNA. (Tedy soubor veškeré buněčné DNA obsahuje vedle vlastní jaderné DNA také mitochondriální a u rostlin plastidovou DNA.) Genom člověka obsahuje přibližně 20488 genů. Podrobnější informace naleznete v článku sekvenování DNA. Mimo organismů v následujícím výčtu bylo již přečteno mnoho genomů mnoha jednobuněčných organizmů (prvoků i bakterií) a virů. Jejich genomy patří k nejkratším a tak není překvapivé, že některé z nich patřily k prvním sekvenovaným druhům. Prvním přečteným genomem vůbec byl genom bakterie Haemophilus influenzae. Pro sekvenování byla vybrána kvůli svému výjimečně malému genomu, který obsahuje, jak již dnes víme jen 1 830 140 párů bází DNA a 1740 genů. K nejvýznamnějším osekvenovaným jednobuněčným patří bakterie Escherichia coli, kvasinky, a například virus SARS. Přečtené genomy zahrnují databázi genů od "průměrného jedince" daného druhu, protože k analýze jsou použity vždy vzorky z mnoha jedinců. octomilka (Drosophila melanogaster).

Question: Jak se jmenuje veškerá genetická informace uložená v DNA konkrétního organismu?

Answer: Genom


Karel IV

Context: Karel IV. (14. května 1316, Praha - 29. listopadu 1378, Praha) byl jedenáctý český král, vládnoucí jako Karel I. od srpna 1346 až do své smrti v listopadu 1378. Karel IV. byl římsko-německý král od července 1346 a od roku 1355 císař římský. Byl také italský (lombardský) král od roku 1355, burgundský (arelatský) král od roku 1365, moravský markrabě v letech 1333 až 1349 a lucemburský hrabě v období let 1346 až 1353. Pocházel po otci z dynastie Lucemburků. Byl to první český král, který se stal také císařem Svaté říše římské, a byl posledním korunovaným burgundským králem. Stal se tak osobním vládcem všech království Svaté říše římské. Karel IV. byl syn dědičky Přemyslovců Elišky a českého krále Jana Lucemburského. Byl pokřtěn jako Václav, jméno Karel přijal při biřmování během své výchovy ve Francii po svém strýci a kmotrovi Karlu IV. Sličném. Karel IV. patřil mezi nejvýznamnější panovníky vrcholného středověku. Byl neobyčejně vzdělaný a inteligentní, plynně hovořil pěti jazyky. Svou moc využil ke zkonsolidování českého státu, který byl od jeho doby znám jako Koruna česká. Již jako císař nechal vytvořit Zlatou bulu, nejvýznamnější říšský ústavní zákon, který platil až do zániku Svaté říše římské roku 1806. Ta také významně upravovala vztah českého státu k říši a potvrzovala jeho výjimečné a nezávislé postavení v rámci říše. Jako český král proslul především založením univerzity v Praze, která nese jeho jméno, výstavbou Nového Města pražského, stavbou kamenného Karlova mostu přes řeku Vltavu v Praze, zbudováním hradu Karlštejna a mnoha dalšími počiny. Spolu s otcem započali se stavbou Svatovítského chrámu. Karel také dosáhl významné územní expanze českého státu, především severovýchodním směrem a to hlavně díky své obratné sňatkové politice. Je považován za jednu z nejvýznamnějších osobností českých dějin a v roce 2005 s převahou zvítězil v anketě Největší Čech. Podle kroniky Petra Žitavského se Karel narodil 14. května 1316 okolo jedné hodiny ráno tehdy čtyřiadvacetileté Elišce Přemyslovně v městě Pražském. Sám Karel to ve svém životopise komentoval takto: Stalo se tak pravděpodobně v domě U Štupartů, nedaleko kostela svatého Jakuba.

Question: Po kom přijal Karel IV. své jméno Karel?

Answer: po svém strýci a kmotrovi Karlu IV. Sličném


Context: Hudební a taneční fakulta Akademie múzických umění v Praze Hudební a taneční fakultaAkademie múzických umění v Praze Lichtenštejnský palác, hlavní budova školyVedení fakulty Děkan prof. Ivan Klánský Proděkan MgA. Irvin Venyš, Ph.D. Proděkan doc. Mgr. Václav Janeček, Ph.D. Proděkan prof. Vlastimil Mareš Tajemník Ing. Jolana Krotilová Statistické údaje Katedry 13 Ústavy 5 Základní informace Datum založení 1945 Kontaktní údaje Souřadnice 50°5′17,42″ s. š., 14°24′7,65″ v. d. www.hamu.cz Hudební a taneční fakulta (HAMU) je jednou ze tří fakult Akademie múzických umění v Praze (DAMU, FAMU, HAMU). Byla založena dekretem prezidenta republiky dr. Eduarda Beneše z 27. října 1945. Sídlí v Praze na Malé Straně v Lichtenštejnském paláci a Hartigovském paláci. Do 22. ledna 2010 nesla název Hudební fakulta. Děkanem byl od 22. ledna 2010 do roku 2018 klarinetista Vlastimil Mareš.[1] Od nového akademického roku 2018/2019 je jím pianista Ivan Klánský.[2] Katedra klávesových nástrojů Hartigovský palác, sídlo vedení HAMU Sál Bohuslava Martinů Katedra navázala na tradice Mistrovské školy pražské konzervatoře, vedené legendárním Vilémem Kurzem. Katedra vyučuje tři obory – klavír, varhany a cembalo. U zrodu stáli profesoři Ilona Štěpánová-Kurzová a František Maxián, záhy se připojil prof. František Rauch.

Question: Jakou zkratku má Hudební a taneční fakulta Akademie múzických umění v Praze?

Answer: HAMU


Bříza (Všestary)

Context: Bříza Bříza čp. 9Lokalita Charakter vesnice Obec Všestary Okres Hradec Králové Kraj Královéhradecký kraj Historická země Čechy Zeměpisné souřadnice 50°14′29″ s. š., 15°45′53″ v. d. Základní informace Počet obyvatel 238 (2011)[1] Katastrální území Bříza u Všestar (2,28 km²) PSČ 503 12 Počet domů 72 (2011)[1] Bříza Další údaje Kód části obce 187402 multimediální obsah na Commons Zdroje k infoboxu a českým sídlům.Některá data mohou pocházet z datové položky. Bříza (německy Birk) je vesnice, část obce Všestary v okrese Hradec Králové. Nachází se asi 2 km na jih od Všestar. V roce 2009 zde bylo evidováno 86 adres.[2] V roce 2001 zde trvale žilo 231 obyvatel.[3] Bříza leží v katastrálním území Bříza u Všestar o rozloze 2,28 km2.[4] Historie Vesnice se připomíná roku 1376, kdy byla vlastnicky spojena sr sídlem a tvrzí v Plotišti. První majitel se připomíná v letech 1383-1411, jmenoval se Prokop Roblík nebo Rohlík a založil ve vsi tvrz. V době husitské ji vlastnil jeho syn Mikeš. Roku 1486 ji odúmrti získal král Vladislav II. Jagellonský a vzápětí ji daroval Mikuláši mladšímu Trčkovi z Lípy. Tvrz zanikla beze stop a nebyla nalezena[5] Reference 1 2 Historický lexikon obcí České republiky – 1869–2011. 21. prosince 2015. Dostupné online.↑ Ministerstvo vnitra ČR. Adresy v České republice [online]. 2009-10-10 [cit. 2009-10-22]. Dostupné online. ↑ Český statistický úřad. Historický lexikon obcí ČR 1869–2005 – 1. díl [online]. 2007-03-03 [cit. 2010-03-22]. S. 464, 465, záznam 97-1. Dostupné online. ↑ Územně identifikační registr ČR. Územně identifikační registr ČR [online]. 1999-01-01 [cit. 2009-10-22]. Dostupné v archivu. ↑ Hrady, zámky a tvrze v Čechách, na Moravě a ve Slezsku. Tomáš Šimek (editor) a kolewkjtiv. díl 6, Svoboda Praha 1989, s. 59 Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Bříza na Wikimedia Commons Katastrální mapa katastru Bříza u Všestar na webu ČÚZK Pahýl Tento článek je příliš stručný nebo postrádá důležité informace.Pomozte Wikipedii tím, že jej vhodně rozšíříte. Nevkládejte však bez oprávnění cizí texty. mw-parser-output .navbox-title .mw-collapsible-toggle{font-weight:normal} Části obce Všestary Části obce BřízaChlumLípaRosniceRozběřiceVšestary

Question: Kolik kilometrů od obce Všestary se nachází vesnice Bříza?

Answer: 2


Jupiter (planeta)

Context: Nejstarší známý nákres skvrny pochází z roku 1831 od Heinricha Schwabeho. Velká rudá skvrna se několikrát mezi lety 1665 až 1708 ztratila z pozorování, než se stala opět jasně viditelnou v roce 1878. K poklesu její viditelnosti došlo taktéž v roce 1883 a na začátku 20. století. Giovanni Alfonso Borelli i Cassini pečlivě zaznamenávali pohyby měsíců do tabulek, což umožnilo předpovídat přesné časy, kdy měsíce přejdou před Jupiterem a jestli přejdou před planetou či za planetou vzhledem k pozorovateli. V 70. letech 17. století ale bylo pozorováno, že když je Jupiter na druhé straně od Slunce než je Země, předpokládané časy pozorování se zpožďovaly o 17 minut. Ole Rø odvodil, že pozorování tak není okamžité, čehož bylo později využito pro určení rychlosti světla. V roce 1892 pozoroval Edward Emerson Barnard pátý měsíc Jupiteru za pomoci dalekohledu se zrcadlem 910 mm na Lickově observatoři v Kalifornii. Objev tohoto relativně malého objektu, svědčící o jeho bystrém zraku, ho rychle proslavil. Měsíc byl později pojmenován Amalthea. Objevení tohoto měsíce se stalo současně i posledním objevem měsíce za pomoci přímého pozorování. Dalších osm měsíců objevila až sonda Voyager 1 během průletu v roce 1979. V roce 1932 Rupert Wildt identifikoval ve spektrálních čarách Jupiteru čpavek a methan. Tři dlouhotrvající anticyklóny vyskytující se poblíž sebe v podobě bílých oválů byly pozorovány v roce 1938, ale i po několika desetiletích pozorování se stále nacházely individuálně v atmosféře Jupiteru a to i přes to, že se občas k sobě přibližovaly. Nespojily se až do roku 1998, kdy se spojily první dvě, a třetí pohltily v roce 2000, čímž vznikla struktura zvaná Oval BA. V roce 1955 Bernard Burke a Keneth Franklin objevili záblesky radiového signálu přicházejícího z Jupiteru na frekvenci 22,2 MHz. Tyto záblesky se shodují s dobou rotace planety, čehož taktéž vědci využili pro zpřesnění doby rotace planety.

Question: Které sondy objevili prstence Jupiteru?

Answer: Voyager


Mezinárodní plavecká federace

Context: Mezinárodní plavecká federace (FINA, francouzsky Fédération Internationale de Natation, anglicky 'International Swimming Federation) je mezinárodní sportovní federace sdružující národní svazy plaveckých sportů. Zastřešuje celosvětové aktivity bazénového plavání, dálkového plavání, skoků do vody, synchronizovaného plavání a vodního póla. Federace má sídlo ve švýcarském Lausanne. Češi v Mezinárodní plavecká federaci (FINA) - Ing. Ladislav Hauptmann (někdy uváděn s jedním n jako Hauptman) byl členem FINA mezi roky 1936–1952. Dále byl také mezi roky 1946–1952 předsedou (sekretářem) technické komise skoků do vody a mezi lety 1948-1952 byl dokonce viceprezidentem FINA. V roce 1961 byl jmenován pro velké zásluhy čestným členem Mezinárodní plavecké federaci (FINA).https://www.sinslavy.czechswimming.cz/subdom/sinslavy/index.php/treneri-funcionari/10-treneri-funcionari/59-ladislav-hauptman Historie FINA byla založena 19. července 1908 v londýnském hotelu Manchester. Stalo se to na konci olympijských her 1908. Zakládajícími členy byly svazy Belgie, Velké Británie, Dánska, Finska, Francie, Německa, Maďarska a Švédska. Československo zastoupené Československým amatérským plaveckým svazem bylo do FINA přijato v roce 1919. Od roku 1993 je Česká republika zastoupena Českým svazem plaveckých sportů. Růst počtu členů 1908: 8 1928: 38 1958: 75 1978: 106 1988: 109 2000: 174 2010: 202 Seznam prezidentů FINA Od roku 1948–1952 byl viceprezidentem Ing. Ladislav Hauptmann, který byl členem FINA mezi roky 1936–1952. V roce 1961 byl jmenován čestným členem Ladislav Hauptmann.[1] Prezidenti FINA JménoZeměObdobí George Hearn Velká Británie1908–1924 Erik BergvallŠvédsko Švédsko1924–1928 Émile-Georges DrignyFrancie Francie1928–1932 Walther BinnerNěmecko Německo1932–1936 Harold Fern Velká Británie1936–1948 Rene de RaeveBelgie Belgie1948–1952 M.L. NegriArgentina Argentina1952–1956 Jan de VriesNizozemsko Nizozemsko1956–1960 Max RitterNěmecko Německo1960–1964

Question: Jaká je zkratka mezinárodní plavecké federace?

Answer: FINA


Široké okno

Context: Široké okno je dětská novela a třetí kniha v Řadě nešťastných příhod od Lemonyho Snicketa. == Děj == Sirotci přijíždějí k slzavému jezeru, což je místo, kde žije jejich další vzdálená příbuzná a opatrovnice – teta Josephine. Je to žena, která má věčně z něčeho strach – neohřívá jídlo, protože by mohl vyhořet dům, nechává dveře pootevřené, protože z kliky by mohla vyletět smrtící pružinka atd. Ironicky přitom bydlí na útesu ve vratkém domku, který je na spadnutí. Přestože má teta věčně strach, pravé nebezpečí nepozná, a když k jezeru přicestuje přestrojený hrabě Olaf, považuje jej za námořníka, který by jí mohl nahradit zemřelého manžela. Přijíždějící pan Poe samozřejmě dětím pomoci nedokáže, naopak věci ještě zhorší.

Question: Kdo je autorem dětské novely Široké okno?

Answer: Lemonyho Snicketa


Romantismus

Context: Romantická hudba je označení hudebního stylu, který vznikl na přelomu 18. a 19. století z hudebního klasicismu v duchu impulsů uměleckého romantismu a v evropské hudbě dominoval až do prvních desetiletí století dvacátého. Romantická hudba je charakteristická zdůrazněnou emocionalitou, rozšířením a postupně i překročením tradiční harmonie, silnějším přijímáním impulsů z evropské lidové hudby a častým spojováním hudby s mimohudebními, obvykle literárními myšlenkami (programní hudba). Orchestr byl během 19. století neustále rozšiřován, aby umožnil jak vyjádřit stále jemnější citové odstíny, tak i vyvolat mohutný dojem při plném nasazení všech nástrojů. Mezi české skladatele hudebního romantismu patří především Bedřich Smetana, autor mj. cyklu symfonických básní Má vlast, a dále Antonín Dvořák, který složil symfonické básně Polednice, Vodník, Zlatý kolovrat a Holoubek na motivy Erbenových balad. Související informace naleznete také v článku Romantická architektura. Je zásadně ovlivněna nostalgickým zaměřením tohoto období na minulost. Architekti se při svém dílu inspirovali stavbami jiných historických epoch nebo jiných kultur. Romantická architektura jako svébytný styl prakticky neexistuje, konkrétní podoba je pak dána slohem, ze kterého stavba vychází. Nejčastějším slohem, který býval nejdříve a nejvíce napodobován byla gotika, takovéto stavby či stavební úpravy označujeme jako novogotické. Ve městech se projevuje hlavně vznikem veřejných sadů - parků, kterým se také říká anglické. Tyto parky se snaží budit dojem volné přírody a byly do nich instalovány restaurace, letohrádky, altány a umělé zříceniny. Umělecký styl, který se objevil v 19. století. Ženy nosily rozevláté sukně ve tvaru kužele.

Question: Jak se jmenují dva nejznámější čeští skladatelé hudebního romantismu?

Answer: Bedřich Smetana, autor mj. cyklu symfonických básní Má vlast, a dále Antonín Dvořák


Měď

Context: Měď je v zemské kůře přítomna poměrně vzácně. Odhaduje se, že její obsah činí 55 – 70 ppm (mg/kg). V mořské vodě se její koncentrace pohybuje pouze na úrovni 0,003 miligramů v jednom litru. Předpokládá se, že ve vesmíru připadá na jeden atom mědi přibližně 1 miliarda atomů vodíku. Ryzí měď se v přírodě nachází, ale vzácně ve větším množství a vyskytuje se tedy převážně ve sloučeninách. Elementární se ve větší míře vyskytuje u Hořejšího jezera v Severní Americe. Nejčastěji ji nacházíme ve formě sulfidů, mezi něž patří například chalkocit neboli leštěnec měděný Cu2S, covellin CuS, bornit Cu3FeS3, bournonit (Cu2. Pb)3[SbS3]2 nebo chalkopyrit neboli kyz měděný CuFeS2. Dalšími významnými minerály jsou kuprit Cu2O, zelený malachit CuCO3 . Cu(OH)2 a jemu chemicky podobný modrý azurit 2 CuCO3 . Cu(OH)2. Mezi největší světové producenty mědi patří především Chile, Peru a USA v Novém Mexiku a Utahu. Významná ložiska měděných rud se dále nalézají v Zairu, Zambii, Kanadě, Kazachstánu a Polsku. Měď patří také mezi biogenní prvky, protože je součástí hemocyaninu obsaženého v krvi měkkýšů. == Výroba == Hlavním zdrojem pro průmyslovou výrobu mědi jsou sulfidické rudy, které jsou poměrně bohaté na železo, ale obsah mědi se v nich pohybuje kolem 1 %. Vytěžená ruda se proto nejprve drtí a koncentruje, čímž obsah mědi stoupne na 15 až 20 %. Výroba mědi ze sulfidických rud se provádí ve třech základních krocích. Třetí krok se však postupem času obměnil a dnes se již nevyužívá ani německého pochodu pražně redukčního, ani anglického pochodu pražně reakčního. 1. Pražení je první základní krok, jehož podstatou je odstranění co možná největšího množství síry z rudy a převedení co možná největšího množství sulfidů na oxidy. Oxidy arsenu a antimonu při tomto pražení vytěkají. Pokud klesne obsah síry v rudě natolik, že na jeden atom mědi připadá přibližně jeden atom síry, následuje druhý krok. 2 Cu2S + 3 O2 → 2 Cu2O + 2 SO22. Tavení na měděný lech (kamínek) probíhá v šachtových nebo plamenných pecích za přidání koksu a struskových přísad (nejčastěji oxid křemičitý) při teplotě 1400 °C, aby se odstranil sulfid železnatý FeS. Při tomto pochodu přechází oxid měďnatý vzniklý v minulém kroku opět v sulfid a sulfid železnatý reaguje s oxidem křemičitým na křemičitan železnatý, který tvoří strusku.

Question: Proč patří měď mezi biogenní prvky?

Answer: protože je součástí hemocyaninu obsaženého v krvi měkkýšů


Atmosféra

Context: Atmosféra (z řečtiny: atmos – pára, sphaira – koule) je plynný obal tělesa v kosmickém prostoru. Těleso může být obklopeno atmosférou pouze za předpokladu, že má dostatečnou hmotnost na to, aby plyn vázalo gravitační silou. V případě některých plynných sloučenin musí být splněna i další podmínka – dostatečně nízká teplota. Atmosféru Země tvoří z 21 % kyslík, ze 78 % dusík a 1 % zabírají vzácné plyny a ostatní prvky. Hustota plynu je nepřímo úměrná hmotnosti tělesa. Lehčí plyn (např. vodík) neunikne do vesmíru, je-li vázán vyšší gravitační silou. To je případ plynných obrů ve sluneční soustavě, např. Jupitera. Atmosféra je důležitou ochranou života před kosmickým zářením. Související informace naleznete také v článku Atmosféra Merkuru. Merkur má velmi tenkou atmosféru, složenou z atomů vyražených z jeho povrchu slunečním větrem, což je zapříčiněno slabým gravitačním polem vytvářeným poměrně lehkou planetou. Protože je povrch Merkura velmi horký, tyto atomy rychle unikají do vesmíru. Takže oproti Zemi nebo Venuši, jejichž atmosféry jsou stabilní, Merkurova atmosféra je proměnlivá a musí být neustále doplňována. Tlak atmosféry na povrchu je menší než 5,10−10 Pa, tedy v pozemských měřítkách ultravysoké vakuum, daleko vyšší tlak má i vakuum v běžné žárovce. Související informace naleznete také v článku Atmosféra Venuše.

Question: Jaký podíl kyslíku obsahuje atmosféra Země?

Answer: 21 %


Isoxazol

Context: Isoxazol Isoxazol Strukturní vzorec Model molekuly Obecné Systematický název 1,2-oxazol Sumární vzorec C3H3NO Identifikace Registrační číslo CAS 288-14-2 EC-no (EINECS/ELINCS/NLP) 206-018-7 PubChem 9254 ChEBI 33193 SMILES C1=CON=C1 InChI 1S/C3H3NO/c1-2-4-5-3-1/h1-3H Vlastnosti Molární hmotnost 69,062 g/mol Teplota varu 95 °C (368 K)[1] Hustota 1,075 g/cm3 Tlak páry 6,06 kPa[1] Bezpečnost GHS02 GHS05[1] H-věty H225 H314 H318[1] P-věty P210, P233, P240, P241, P242, P243, P260, P264 P301+330+331, P. 303+361+353, P304+340 P305+351+338 P310 P321 P363 P370+378, P403+235, P405 P501[1] Není-li uvedeno jinak, jsou použityjednotky SI a STP (25 °C, 100 kPa). Některá data mohou pocházet z datové položky. Isoxazol je heterocyklická organická sloučenina s pětičlenným cyklem obsahujícím jeden atom dusíku a jeden atom kyslíku. Jedná se o azol, ve kterém jeden kyslíkový atom sousedí s dusíkovým. Pojmem isoxazoly se označují také deriváty této sloučeniny; jednovazný radikál odvozený od isoxazolu se nazývá isoxazolyl. Výskyt Isoxazolové kruhy jsou součástí některých přírodních látek, například kyseliny ibotenové a muscimolu. Léčiva a herbicidy Isoxazolové skupiny jsou také obsaženy v molekulách několika léčiv,[2] jako je valdecoxib, inhibitor COX-2, a AMPA, fungující jako agonista neurotransmiterů . Další derivát furoxan slouží jako donor oxidu dusnatého. Isoxazolylovou skupinu lze též nalézt v řadě antibiotik odolných vůči beta-laktamázám, jako například kloxacilinu, dikloxacilinu a flukloxacilinu. K anabolickým steroidům obsahujícím isoxazolové kruhy patří mimo jiné danazol a androisoxazol. K isoxazolům patří také řada pesticidů.[3] Isoxaben, jeden z isoxazolů používaných jako herbicidy Odkazy Související články Oxazol Pyrrol Furan Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku Isoxazole na anglické Wikipedii. 1 2 3 4 5 https://pubchem.ncbi.nlm.nih.gov/compound/9254↑ Jie Zhu; Jun Mo; Hong-zhi Lin; Yao Chen; Hao-peng Sun. The recent progress of isoxazole in medicinal chemistry. Bioorganic & Medicinal Chemistry. S. 3065–3075. DOI:10.1016/j.bmc.2018.05.013. ↑ Clemens Lamberth. Oxazole and Isoxazole Chemistry in Crop Protection. Journal of Heterocyclic Chemistry. S. 2035–2045. DOI:10.1002/jhet.3252. mw-parser-output div/**/#portallinks a{font-weight:bold}Portály: Chemie

Question: Jaký cyklus má isoxazol?

Answer: pětičlenným


Zinédine Zidane

Context: Jeho silnější noha je levá. S fotbalem začínal v klubu AS Cannes, kde hrál v juniorských kategoriích a později i v A-týmu. V roce 1992 měl přestoupit do anglického týmu Newcastle United FC, tehdejší trenér ho ale odmítl, Zidane prý nebyl dost dobrý, aby hrál Premier League.[zdroj? ] Proto přestoupil do jiného francouzského týmu, FC Girondins de Bordeaux. V Bordeaux strávil "Zizou" 4 sezony. Zaujal i trenéra francouzské reprezentace a v roce 1994 debutoval za A-mužstvo Francie. Po EURU 1996, kde skončia Francie třetí přestoupil do italského týmu Juventus FC. V Juventusu se ihned po příchodu stal klíčovým hráčem, za 5 let zde vyhrál 2x nejvyšší italskou ligu, zahrál si dvakrát finále Champions League, v roce 1997 ale jeho tým prohrál s Borussií Dortmund, v roce 1998 pro změnu s Realem Madrid. Rok 1998 pro něj byl zlomový, Juventus vyhrál italskou ligu, zahrál si finále Ligy mistrů UEFA a s Francií vyhrál Mistrovství světa, které probíhalo právě ve Francii. Na konci roku vyhrál Zlatý míč za nejlepšího fotbalistu Evropy za rok 1998. Do Realu Madrid přišel v roce 2001 z Juventusu Turín. Za jeho přestup zaplatil Real 66 milionů dolarů a stal se do té doby nejdražším hráčem na světě. Hned v první sezoně vyhrál s Realem Ligu mistrů, proslavil se v ní hlavně gólem ve finále proti Bayeru Leverkusen. O rok později v Realu vyhrál španělskou La Ligu. V Realu skončil v roce 2006, po Mistrovství světa 2006 v Německu, kde Francie skončila druhá se rozhodl ukončit kariéru. EURO 1996 byl Zidanův první velký turnaj, Francie v něm skončila třetí, když v semifinále prohrála s Českou republikou na penalty 5:6. Zidane svoji penaltu v rozstřelu proměnil. Mistrovství světa ve fotbale 1998 se konalo ve Francii, která celý turnaj i vyhrála. Zidane byl vyhlášen jako nejlepší hráč turnaje a kvůli tomu vyhrál i Zlatý míč. Francie ve finále porazila Brazílii 3:0, sám Zidane ve finále vstřelil 2 góly. EURO 2000 se konalo v Belgii a Nizozemsku. Francie tento turnaj vyhrála, ve finále porazila Itálii.

Question: Z jakého týmu přišel Zinedine Zidane v roce 2001 do Realu Madrid?

Answer: Juventusu Turín


Odcházení

Context: Odcházení Odcházení je divadelní hra od Václava Havla z roku 2007 o pěti dějstvích. Nese výrazné autobiografické rysy vztahující se k období po roce 2003, kdy Václav Havel opustil funkci prezidenta České republiky. Hru dokončil v roce 2006 během svého pobytu v USA. Pozadí vzniku Václav Havel začal na hře pracovat v roce 1987, kdy vytvořil první dialogy a bohatý poznámkový aparát. V důsledku sametové revoluce však projekt opustil. Až po skončení výkonu prezidentské funkce, v roce 2003, nalezl zpracované poznámky na Hrádečku v šesti školních sešitech. Zkušenosti z vysoké politiky tak mohl využít k rozvinutí dialogů, včetně průvodních symptomů ztráty moci.[1] Hra představuje jednu z variací Shakespearova Krále Leara. Poté, co byl přítomen vinohradskému představení manželky Dagmar Havlové, která zvárnila postavu Ljubov Raněvské, rozhodl se hru vtěsnat do mantinelů Čechovova Višňového sadu. Celé dílo je bohaté na narážky, asociace i citace, ať už přímo z uvedených her předlohy, samotných Havlových projevů, nebo i odkazů na další autory (např. Samuela Becketta).[1] Obsah PřeskočitVarování: Následující část článku vyzrazuje zápletku nebo rozuzlení díla. Hlavní postavou je bývalý kancléř Vilém Rieger, který obývá společně s částí své rodiny (jeho matka - Babička, dcera Zuzana a další) služební vilu. Jeho soukromí částečně narušují novináři z bulvárního deníku Fuj, jimž Rieger poskytuje interview. Riegerovo postavení přebírá nově jmenovaný náměstek Vlastimil Klein, s nímž byl Rieger dříve v konfliktu v neurčené záležitosti korupce. Ten z pozice své funkce prosazuje názor, že bývalý kancléř má vládní vilu opustit; přitom však není zřejmé, kde by mohl najít nové ubytování. Poté, co padne definitivní rozhodnutí o stěhování, probíhají přípravy odjezdu; na scéně se objevuje několik darů od nejvyšších politických reprezentantů různých států. Přicházejí zprávy o budoucím osudu vily - stát ji prodal čerstvě jmenovanému vicepředsedovi Kleinovi a ta má být využita pro komerční účely. Za oběť této změně jako první padá višňový sad přiléhající k vile - na scénu doléhá zvuk motorových pil a kácení stromů. Rieger je částečně zdiskreditován detaily z intimního života, které zveřejnil deník Fuj, jako jediné reálné uplatnění se pro něj jeví místo poradce bývalému tajemníkovi Kleina.

Question: O kolika dějstvích je divadelní hra Odcházení od Václava Havla?

Answer: o pěti


Antiperle

Context: Antiperle jsou mentolové bonbony přibližného tvaru koule, vyráběné Sfinxem. Číslo čárového kódu výrobku je 85920965. Ve sto gramech Antiperlí je přibližně průměrná energetická hodnota 1540 kilojoulů (tzn. 368 kilokalorií), 0 gramů bílkovin, 0 gramů tuků a 97,4 gramu sacharidů. Antiperle vznikly v roce 1960 v Chotyni v pobočce libereckého podniku Lipo. Antiperle se prodávaly v plechových krabičkách. Někdy v polovině šedesátých let 20. století se místo toho začaly prodávat v zelených krabičkách navrchu průhledných tvaru malého válce z polyethylenu a polypropylenu, u těchto krabiček se již zůstalo. Antiperle se vyrábí z krystalu cukru, který se asi šest týdnů zvětšuje na průměr zhruba čtyři milimetry. V minulosti se objevily snahy zmodernizovat a zrychlit tento postup, ale skončilo se s nimi, protože výsledné Antiperle byly příliš měkké. Na krystal cukru se nanáší postupně vrstvičky cukerného roztoku. Zhruba po dobu šesti týdnů se krystal zvětšuje na průměr asi čtyři milimetry. cukr glukózový sirup aromata: menthol, eukalyptová silice, skořicové aroma, růžové aroma, ethylvanilin lešticí látky: včelí vosk (E901), karnaubský vosk (E903), šelak (E904) může, ale nemusí obsahovat stopy lepku

Question: Jaké mají Antiperle číslo čárového kódu výrobku?

Answer: 85920965


Loštice

Context: Loštice (německy Loschitz) jsou město, které leží na řece Třebůvce v jižní části okresu Šumperk v Olomouckém kraji. Město bylo založeno jako trhová ves v polovině 13. století. Žije zde přibližně 3 000 obyvatel. Součástí města jsou i vesnice Žádlovice a Vlčice. Loštice jsou známy zejména díky dlouhé tradici výroby olomouckých tvarůžků. == Historie == Obec Loštice byla založena jako trhová ves ve 2. polovině 13. století na místě, kde se již dříve nacházela stará slovanská osada. První písemná zmínka o obci pochází z roku 1267, kdy biskup Bruno ze Schauenburku přikoupil od Petra z Loštic popluží. Ve 14. století jsou Loštice označovány jako městečko, kde se pravidelně konaly trhy a výroční slavnosti. Od 15. století je historie města spojena s židovskou komunitou. V Lošticích Židé založili v roce 1544 hřbitov a roku 1571 byla postavena synagoga. V 17. století město zasáhl rozsáhlý požár a letní povodně. Na počátku 18. století v Lošticích žilo téměř dva tisíce obyvatel. Na počátku 20. století došlo k rozvoji města – bylo zavedeno autobusové spojení s okolními vesnicemi, založen Klub čs. turistů, otevřeno cvičiště, postavena hasičská zbrojnice a založen nový hřbitov. V roce 1938 se v okolích Loštic rozšiřuje henleinovské hnutí, 1941 byla zakázána činnost Sokola, Orla a Skauta. Po válce byl roku 1945 založen Svaz přátel SSSR, 1947 zrušena loštická židovská obec a 1949 začala hromadná likvidace živnostníků. V současné době ve městě žije přes tři tisíce obyvatel. Symbolem Loštic jsou olomoucké tvarůžky, které zde firma A. W. vyrábí již od roku 1876. Město žije také kulturní životem v návaznosti na tradici výroby tvarůžků probíhají každoročně Slavnosti hudby a tvarůžků (červen) a turistický Pochod za Loštickým tvarůžkem (květen). === Loštické poháry === Unikátní poháry hnědé barvy s povrchem pokrytým puchýřky se od konce 14. století do 16. století vyráběly v Lošticích a blízkém okolí. K jejich výrobě používali hrnčíři specifické hlíny těžené poblíž města a vypalovali je při teplotě kolem 1200 °C. Tyto poháry byly ve své době obchodním hitem, najdeme je na mnoha hradech střední Evropy. Jeden z pohárů je dokonce zpodobněn na obraze Hieronyma Bosche Zahrada pozemských rozkoší z počátku 16. století. == Městská správa a politika == Město leží v Olomouckém kraji a jedná se o střední město v okrese Šumperk. Zastupitelstvo města Loštice má 15 členů, ti poté ze svých řad volí Radu města Loštice. Radu města tvoří: starosta, místostarosta a 3 radní.

Question: Co se vyrábí v Lošticích?

Answer: olomouckých tvarůžků


Chráněné krajinné oblasti v Česku

Context: Chráněná krajinná oblast (CHKO) je v systému ochrany přírody České republiky a dříve Československa od poloviny 50. let 20. století od vyhlášení prvních zákonů o státní ochraně přírody označení pro velkoplošné chráněné území nižšího stupně ochrany, než jaký platí pro národní parky. Zákon České republiky č. 114/1992 Sb., o ochraně přírody a krajiny, charakterizuje CHKO jako rozsáhlé území s harmonicky utvářenou krajinou, charakteristicky vyvinutým reliéfem, významným podílem přirozených ekosystémů lesních a trvalých travních porostů s hojným zastoupením dřevin, případně s dochovanými památkami historického osídlení. Hospodářské využívání těchto území se provádí podle zón odstupňované ochrany tak, aby se udržoval a zlepšoval jejich přírodní stav a byly zachovány, popřípadě znovu vytvářeny optimální ekologické funkce těchto území. Rekreační využití CHKO je přípustné, pokud nepoškozuje přírodní hodnoty chráněných území. CHKO se vyhlašují vládním nařízením. Na území České republiky je vyhlášeno 26 CHKO o celkové rozloze 1 076 111 ha. Mezi nejznámější a také nejnavštěvovanější CHKO v ČR patří např. CHKO Šumava, CHKO Český ráj, CHKO Moravský kras nebo CHKO Český kras. V roce 1960 byly v českých krajích Československa 2 CHKO, o 10 let později jich bylo v České socialistické republice 7, v roce 1991 jich bylo v České republice evidováno 24. Nejstarší CHKO v Česku byla CHKO Český ráj, zřízená v roce 1955. Správa chráněné krajinné oblasti má na území CHKO pravomoci státní správy, tedy vede správní řízení a je dotčeným orgánem ve stavebním řízení. Správy CHKO sdružuje jedna zastřešující organizace – Agentura ochrany přírody a krajiny se sídlem v Praze. Chráněná území v Československu byla vyhlašována od roku 1838, tehdy vznikly první dvě rezervace. V roce 1933 bylo v Československu přes sto přírodních rezervací. V roce 1956 byl přijat zákon č. 40/1956 Sb. o státní ochraně přírody, s působností jen pro české kraje, a to ode dne vyhlášení (24. srpna 1956), na Slovensku č. 1/1955 Sb. SNR. Tyto zákony definovaly formy chráněných území. Pro chráněné krajinné oblasti byla použita zkratka CHKO. Byly řazeny spolu s národními parky pod velkoplošná chráněná území. Zákony byly doplňovány řadou vyhlášek a nařízení, které upravovaly mj. i plošný rozsah CHKO. V roce 1992 byl v reakci na změněné názory společnosti přijat Českou národní radou zákon nový, již citovaný č. 114/1992 Sb., který názvosloví u CHKO nezměnil.

Question: Kolik CHKO (chráněných krajinných oblastí) je vyhlášeno v ČR?

Answer: 26


Histologie

Context: S rozvojem histologie muselo dojít i k vytvoření a zdokonalování mnoha technik fixace a barvení vzorků. Živočišné tkáně totiž nelze zkoumat v nativním stavu, rozkladné procesy, které začínají prakticky ihned po smrti buňky, totiž nenávratně ničí původní strukturu tkáně. Odborníci trénovaní v histologických technikách, řezání a barvení tkání jsou histologičtí technologové (anglicky Histologic Technicians, HT). Jejich oborem je histotechnologie. Histologický artefakt je struktura, která chybí v živých tkáních, ale objevila se během přípravy histologického preparátu. Např. během barvení, montování v entellanu, apod. Histologický technolog se vždy snaží vznik artefaktů minimalizovat. == Využití == V medicíně našla histologie své využití při zkoumání patologických změn tkáně (zhoubné bujení). Pomocí histochemických technik lze prokázat přítomnost látek (např. enzymů) v buňkách a tkáních a lépe tak porozumět chemickým procesů v živém organismu. == Související články == buňka pletivo tkáň barvení (biologie) apoptóza biopsie mikroskopické preparáty == Externí odkazy == Obrázky, zvuky či videa k tématu Histologie ve Wikimedia Commons === Atlasy === Atlas histologických technik Histologický atlas MedAtlas Atlas histologie LF UP (anglicky) Histology (anglicky) Internet Atlas of Histology === Ústavy === Ústav histologie a embryologie LF UP v Olomouci CBO - Oddělení histologie a embryologie 3. lékařské fakulty v Praze Ústav histologie a embryologie (Lékařská fakulta v Plzni, Univerzita Karlova v Praze) Ústav anatomie, histologie a embryologie Fakulty veterinárního lékařství VFU Brno Ústav histologie a embryologie MU v Brně - Lékařská fakulta === Ostatní === Histologie močového měchýře Česká společnost histologických laborantů Kategorie:Histologie na Medik.cz (anglicky) Imunohistologické metody

Question: Jak se nazývá vědní disciplína, která se zabývá studiem živočišných tkání?

Answer: Histologie


Isaac Newton

Context: Britská Královská společnost později ve své studii prohlásila, že skutečným objevitelem kalkulu je Newton, a označila Leibnize za plagiátora. Studie však byla nakonec zpochybněna, když se zjistilo, že pasáže odsuzující Leibnize napsal sám Newton. Tím se rozhořel hořký spor o kalkulus, jenž komplikoval životy obou filosofů až do Leibnizovy smrti v roce 1716. Většina dnešních historiků věří, že Newton a Leibniz objevili kalkulus nezávisle na sobě. Newton se dostal do sporu i s Robertem Hookem. Nejprve Hooke kritizoval Newtonovy práce na poli optiky, což Newtona natolik urazilo, že se na několik let stáhl z veřejné debaty. V letech 1679 až 1680 pak mezi nimi došlo k zajímavé výměně korespondence. Hooke byl tehdy Královskou společností pověřen, aby se staral o korespondenci, tázal se ostatních členů, na čem pracují a žádal je o komentáře k práci ostatních. V dopisech se Newtona ptal na jeho názor na řadu myšlenek jak vlastních, tak i jiných autorů, a tato korespondenční výměna nakonec Newtona vedla k formulaci zákona všeobecné gravitace. Když pak v roce 1686 prezentoval Newton Královské společnosti první knihu svého díla Principia Mathematica, Hooke vystoupil a tvrdil, že některé myšlenky převzal Newton od něj. Oba filosofové se pak až do Hookovy smrti neměli příliš v lásce.

Question: Ve kterém roce Newton prezentoval první knihu svého díla Principia Mathematica?

Answer: 1686


Bamberk

Context: Německo Německo Spolková země Bavorsko Vládní obvod Horní Franky Bamberk Rozloha a obyvatelstvo Rozloha 54,6 km² Počet obyvatel 77 592 (2019)[1][2] Hustota zalidnění 1 420,6 obyv./km² Správa Starosta Andreas Starke (SPD) Oficiální web www.stadt.bamberg.de Telefonní předvolba 0951 PSČ 96001 a 96052 Označení vozidel BA multimediální obsah na Commons Některá data mohou pocházet z datové položky. Bamberk (německy Bamberg, staroněmecky Babenberg) je starobylé město ležící v úrodném údolí mezi dvěma rameny řeky Regnitz v Bavorsku v jihovýchodní části Německa. Dějiny První zmínky o Bamberku jako o hradu ve vlastnictví rodu Babenberků pocházejí již z roku 902, ale předpokládá se zde starší, snad již keltské osídlení (na vrcholu Altenburg). V době stěhování národů odsud Slovani vytlačili Germány. Památkou na ně jsou zbytky primitivních soch kamenných božstev, které byly nalezeny v 19. století. Později však byla zdejší krajina znovu osídlena germánským obyvatelstvem. Roku 903 Babenberkové v boji s franskými Konrádovci o Bamberk přišli a město později připadlo královské koruně. Roku 973 udělil císař Ota II. Bamberk svému bratranci, bavorskému vévodovi Jindřichu Svárlivému. Jeho syn, římský král a později císař Jindřich II. založil roku 1007 v Bamberku biskupství. Zároveň zde začal stavět císařskou falc a honosný Dóm (od roku 1004). Předpokládá se, že si Bamberk zvolil za své sídelní město.

Question: Co se stalo v Bamberku v době stěhování národů?

Answer: odsud Slovani vytlačili Germány