Hmyz

Context: To znamená, že základem jejich trávicí soustavy je trubice probíhající od úst až po konečník, což kontrastuje s neúplnými trávicími systémy, které můžeme nalézt u jednodušších bezobratlých. Vylučovací systém se skládá z malpighických trubic pro vylučování odpadních látek a zadních vnitřností pro osmoregulaci. V malpighických trubicích se z krve odnímají odpadní látky a jsou přeměňovány na moč, která se ukládá do zadního střeva. Koncovou částí střeva je hmyz schopen zpětně vstřebávat vodu spolu s draselnými a sodíkovými ionty. Proto hmyz většinou nevylučuje se svými výměšky i vodu, ale uskladňuje si ji v těle. Tento postup zpětného vstřebávání jim umožňuje odolávat horkému a suchému prostředí. Většina hmyzích druhů má dva páry křídel umístěných na druhém a třetím hrudním článku. Hmyz je jedinou skupinou bezobratlých, u které se vyvinula schopnost letu, což mělo veliký vliv na úspěch při jeho rozšiřování. Hmyz se dělí na dvě základní podtřídy, na okřídlený hmyz (Pterygota) a jejich bezkřídlé příbuzné (Apterygota). Let hmyzu není zatím úplně dokonale prozkoumán, spočívá na turbulentních aerodynamických efektech. Primitivní skupiny hmyzu využívají síly svalů působením přímo na strukturu křídla. Pokročilejší skupiny působí svaly na stěnu hrudi a poté na sklopná křídla nepřímo. Tyto svaly jsou schopny provádět kontrakci bez nervových popudů, což jim dovoluje rychleji tlouci (viz hmyzí let).

Question: Čím se hmyz liší od ostatních bezobratlých?

Answer: schopnost letu


Programátorská chyba

Context: Složitější chyby mohou vzniknout v případě, že na jednom programu pracuje více lidí a v horším případě tomu tak je ještě během delšího období, to pak mohou mezi částmi programů vznikat nežádoucí interakce, které je složité nalézt, za účelem předejít této situaci vznikají podrobné dokumentace jednotlivých částí i celků. Další kategorie chyb se vztahuje k vláknům, když je proces zpracovávaný ve více než jednom vlákně, a ta nejsou správně synchronizována. Najít a opravit chybu, neboli "debugování", byla vždy hlavní část programování. Se zvyšující se složitostí programu stoupá počet chyb a také obtížnost je zachytit a opravit. Často se stává, že programátoři stráví více času hledáním a opravováním chyb, než psaním nového kódu. Softwaroví testeři jsou profesionálové, jejichž jediným úkolem je najít a opravit chyby, nebo napsat kód pro testování. U některých projektů je více prostředků vynaloženo na testování, než na vývoj. Obvykle nejtěžší část ladění je najít chybu v kódu. Jakmile je odhalena, její oprava nebývá obvykle problém. Jednou z pomůcek při debugování je tzv. krokování programu, při tomto procesu je program procházen po jednotlivých příkazech při neustálém sledování proměnných. Bez této možnosti se používá jiný postup, v různých částech programu jsou proměnné vypisovány např. do konzole, což napomáhá k lokalizaci chyb. Nicméně i těmito pomůckami je někdy lokalizace chyb umění, z pravidla se stává, že chyby v jedné části programu způsobí pád v úplně jiné části.

Question: Jak se jmenuje proces odstraňování programátorské chyby?

Answer: ladění


Viditelné světlo

Context: Světlo Tento článek je o elektromagnetickém záření. Další významy jsou uvedeny na stránce Světlo (rozcestník). Světelný festival Signal konající se v Praze u Rudolfina (2015) Noční osvětlení ve městě (výše) i v přístavu, Štětín (Polsko) Světlo je viditelná část elektromagnetického záření. Jeho frekvence je zhruba od 3,9×1014 Hz do 7,9×1014 Hz, čemuž ve vakuu odpovídají vlnové délky z intervalu 390–760 nm. Vlnové délky viditelného světla leží mezi vlnovými délkami ultrafialového záření a infračerveného záření. V některých oblastech vědy a techniky může být světlem chápáno i elektromagnetické záření širšího rozsahu, zasahujícího do infračervené a ultrafialové oblasti. Světlo lze charakterizovat pomocí několika hledisek. Mezi nejzákladnější patří fotometrické charakteristiky (např. svítivost či světelný tok), kolorimetrické (frekvenční spektrum, barva), koherence a polarizace. Na nich pak závisí i chování při odrazu, lomu a průchodu prostředím a při skládání a ohybu světla. Kvůli dualitě částice a vlnění má světlo vlastnosti jak vlnění, tak částice. Studiem světla a jeho interakcemi s hmotou se zabývá optika. Viditelná část elektromagnetického spektra Člověk je schopen vnímat část elektromagnetického spektra z rozsahu frekvencí přibližně 3,9×1014 Hz až 7,9×1014 Hz (390–790 THz), což ve vakuu odpovídá vlnovým délkám v rozsahu přibližně 390–760 nm (pro fázovou rychlost (c), frekvenci (f ) a vlnovou délku (λ) platí vztah

Question: Jaká je vlnová délka viditelného světla?

Answer: vlnové délky z intervalu 390–760 nm


John Ronald Reuel Tolkien

Context: Bojů se pro otřesené zdraví již neúčastnil, roku 1917 a 1918 působil jako důstojník v zázemí a byl povýšen na poručíka. Po válce pracoval Tolkien nejprve na Novoanglickém slovníku (New English Dictionary, nyní Oxford English Dictionary). V roce 1920 se přestěhoval do Leedsu, kde na katedře angličtiny tamní univerzity dosáhl (1924) titulu profesora, ale roku 1925 se vrátil zpět do Oxfordu, kde byl jmenován profesorem anglosaštiny. Roku 1945 se na Mertonově koleji v Oxfordu stal profesorem anglického jazyka a literatury a zůstal zde až do svého odchodu do penze v roce 1959. Aby měl více klidu v době, kdy se již stával slavným spisovatelem, odstěhoval se do Bournemouthu na jižním pobřeží Anglie. Tolkien a Edith sdíleli hlubokou lásku k rodině, měli spolu čtyři děti, které pojmenovali John Francis Reuel (17. listopadu 1917 – 22. ledna 2003), Michael Hilary Reuel (říjen 1920–1984), Christopher John Reuel (* 21. listopadu 1924) a Priscilla Anne Reuel (* 1929). Tolkien byl jako otec nesmírně laskavý a chápavý, mezi projevy lásky, za něž se nikdy nestyděl, patří i pohádkové příběhy s ilustracemi, které pro děti vytvářel, například dobrodružství malého psíka Rovera, dobrodružství Toma Bombadila, historky o nezlomném darebákovi "Lepiči plakátů", vznešenější Sedlák Jiljí z Oujezda a především každoroční dopisy od vánočního dědečka. Po smrti své ženy Edith 29. listopadu 1971 se Tolkien odstěhoval zpět na Merton Street. 28. března 1972 obdržel od královny Alžběty II. Řád britského impéria a Oxfordská univerzita mu udělila čestný doktorát z literatury.

Question: Jak se křestním jménem jmenoval Tolkienův syn, který vydal Silmarillion?

Answer: Christopher


Brněnská přehrada

Context: Brněnská přehrada (v hantecu Prýgl nebo Prygl) nebo Vodní nádrž Brno, dříve též Kníničská přehrada, je vodní dílo na Svratce. Vznikla vystavěním hráze na 56. říčním kilometru Svratky a zatopením údolí s obcí Kníničky. Přehrada dříve sloužila jako zásobárna vody pro Brno (nyní se využívá vody z Vírské přehrady a vody z vrtů v Březové), k rekreaci a také jako zdroj elektrické energie. Většina plochy přehrady je součástí přírodního parku Podkomorské lesy. Myšlenka na stavbu přehrady na Svratce se objevovala od začátku 20. století, ale k její realizaci došlo až v letech 1936-1940. Hlavním investorem bylo tehdejší ministerstvo veřejných prací a vedle Brna se na ní 25 % podílela také Země Moravskoslezská . Vzdutí přehrady začíná pod splavem u Tejkalova mlýna ve Veverské Bítýšce a k hrázi na hranici brněnských městských částí Brna-Bystrce a Brno-Kníničky měří necelých 10 km. Zatopená plocha je 259 ha. Stálé nadržení dosahuje 7,6 milionů m3, zásobní prostor pak 10,8 milionů m3. Betonová gravitační hráz má v koruně šířku 7,14 m a délku 120 m, v nadmořské výšce 233,72 m ční 23,5 m nade dnem. V hrázi se nachází Vodní elektrárna Kníničky. Na konci druhé světové války ustupující německá armáda vozovku zaminovala a umístila na hráz sud s trinitrotoluenem (původně měly být výbušniny umístěny do potrubí hráze, ale to bylo zaměstnanci z rozkazu ochrany před sabotáží zabetonováno) a do domku hrázného Šikuly kulomety. Šikula s několika lidmi, ukrytými ve strojovně elektrárny, konvoj Rudé armády varovali, ale Šikula byl postřelen. V současnosti je na hrázi umístěná jeho plaketa. Brněnská přehrada je oblíbeným místem rekreace místních i návštěvníků. Po obou stranách je lemována rozlehlými lesy (Obora na levém břehu, Podkomorské lesy na pravém) a nabízí tak příležitost nejenom ke koupání a vodním sportům, ale i k turistice a cykloturistice. Častým cílem výletníků je také hrad Veveří, který se tyčí na skále nedaleko Veverské Bítýšky.

Question: Na kolikátém říčním kilometru leží Brněnská přehrada?

Answer: 56.


Chuť

Context: Chuť je smysl, který dovoluje vnímat chemické látky rozpuštěné ve slinách nebo vodě. U člověka existují chuťové receptory vnímající hořké, sladké, slané, kyselé, umami, a podle nových výzkumů i "vápníkové" a tučné. I zvířata mají různé chuťové receptory. Tyto receptory jsou nerovnoměrně rozmístěny v chuťových pohárcích, které se nacházejí především na jazyku, ale také na patře a v krku. Chuťových pohárků má člověk 500-10000. Důsledkem tohoto poměrně velkého rozptylu je, že citlivost chuti u jednotlivých lidí může být značně rozdílná. Děti mají chuťových pohárků průměrně více než dospělí. ROZLOŽENÍ CHUTI NA JAZYKU: Chuťové chemoreceptory jsou umístěny na kuželovitých papilách s tupou špičkou. Každá papila obsahuje receptorové buňky, které mají brvy citlivé na určitou chuť vstupující do póru. Přibližně každý týden jsou staré receptorové buňky nahrazovány novými. Papily vzadu na jazyku rozlišují chuť hořkou, po stranách více vzadu je chuť kyselá, kousek více vepředu chuť slaná a úplně na špičce jazyka je chuť sladká. Centrum vnímaní chuti se nachází v temenním laloku mozkové kůry, kde se kombinací základních složek tvoří výsledná chuť. Ta je ovlivněna nejen složením jídla, ale také jeho teplotou (teplá limonáda), konzistencí (mokrý chléb), vzhledem, předchozím vjemem (aperitiv), ale především vůní. Chuť je totiž velmi úzce spjata s čichem. Chuťové pohárky všech typů jsou rozloženy po celém jazyku, i když se často uvádí, že různé chutě jsou spojené s jednou konkrétní částí jazyka . Pro chuťový vjem je potřeba určité prahové koncentrace chuťově aktivní látky v pohárcích. Chuťové pohárky jsou omývány sekretem specializovaných slinných žláz (Ebnerovy žlázy, gll.gustatoriae), ve kterém jsou rozpouštěné molekuly látek vnímaných jako chuť. Kyselost je zprostředkována protony (H+), slanost ionty anorganických solí, sladkost převážně organickými látkami (z anorganických např. solemi olova), stejně tak i hořkost, která je kromě organických látek vyvolána solemi hořčíku a vápníku. Pro jednotlivé chutě je odlišný práh citlivosti, který je závislý na koncentraci a době expozice látky, stejně jako na počtu aktivovaných čidel.

Question: Kolik má člověk chuťových pohárků?

Answer: 500-10000


Context: Organizace pro bezpečnost a spolupráci v Evropě Organizace pro bezpečnost a spolupráci v Evropě členské státy partnerské státy pro spolupráci Zkratka OBSE Vznik 1995 Sídlo Vídeň, Rakousko Generální tajemník Thomas Greminger Ocenění Ewald von Kleist award (2015)emperor Otto award Oficiální web www.osce.org multimediální obsah na Commons Některá data můžou pocházet z datové položky. Organizace pro bezpečnost a spolupráci v Evropě (OBSE; anglicky Organization for Security and Cooperation in Europe, OSCE) je mezinárodní bezpečnostní organizace vzniklá roku 1995 transformací Konference o bezpečnosti a spolupráci v Evropě (KBSE, též Helsinská konference). OBSE sdružuje převážně evropské státy. Členem je 57 států, kromě států v Evropě a při Středozemním moři také státy zakavkazské, středoasijské a USA s Kanadou. Organizace Zasedání Stálé rady OBSE Orgány Následná schůze: nejvyšší orgán; shromáždění nejvyšších představitelů států (nepravidelné) Summit Ministerská rada Vysoká rada; ekonomické fórum (jednou ročně) Stálá rada Fórum pro bezpečnostní spolupráci Instituce Výkonný předseda: řídí OBSE v době, kdy nezasedá Následná schůze nebo Summit; pochází vždy z předsednické země Generální tajemník (sídlo ve Vídni); Sekretariát (sídlo ve Vídni) Úřad pro demokratické instituce a lidská práva (sídlo ve Varšavě) Vysoký komisař pro národnostní menšiny (sídlo v Haagu) OBSE uskutečňuje mise v krizových oblastech Evropy (Bosna a Hercegovina, Makedonie, Kosovo, Chorvatsko, Gruzie) s cílem pokoušet se o nastolení demokratických systémů

Question: Jaká je zkratka Organizace pro bezpečnost a spolupráci v Evropě?

Answer: OBSE


Včelka Mája

Context: Včelka Mája (japonsky み, Micubači Mája no bóken) je dětský koprodukční animovaný seriál vyrobený v Japonsku. Velmi volně navazuje na knihu Včelka Mája a její příhody, kterou napsal německý autor Waldemar Bonsels v roce 1912. Seriál byl nadabován do mnoha jazyků a vysílán v mnoha zemích včetně Německa, Portugalska, Belgie, Francie, Itálie, Řecka, Československa, Bulharska, Slovinska, Bosny, Španělska, Srbska, Finska. , Islandu, Polska, Chorvatska, Maďarska, Japonska, Austrálie, Spojených států amerických, Kanady, Jižní Afriky, Latinské Ameriky, Izraele, Ruska, Libanonu (jako "Zena") a Íránu (jako "Níkú" ن). První 55dílná[zdroj? ] série z roku 1975 byla vyrobena v koprodukci Japonska, Kanady, Rakouska a Západního Německa. Produkovala ji společnost Nippon Animation. Premiérově byla uvedena na japonské televizní stanici Asahi, následovalo uvedení v Kanadě a Západním Německu. Po úspěchu první série bylo v roce 1979 natočeno 52dílné pokračování Nová včelka Mája (japonsky 新, Šin micubači Mája no bóken), produkováno také společností Nippon Animation. Poprvé bylo uvedeno až v roce 1982. Od té doby se obě série (dohromady 107[zdroj? ] dílů) vysílají společně, avšak v různých jazykových mutacích s různým počtem dílů. Například česká verze, vyrobená v roce 1984 má 104 dílů. Jak první, tak druhá série na sebe navazují a obě se od sebe liší naprosto minimálně (například přibytím myšáka Alexandra nebo tím, že jsou postavy trochu jinak nakreslené). V roce 2012 vyšly nové díly Včelky Máji v 3D. V nových dílech od společnosti Studio 100 je toho hodně jinak než v původních dílech. Například se hodně obměnily hlavní postavy: Mája žije v blízkosti svého úlu a Vilík v úlu hlavně na rozdíl od Máji přespává, jinak se pohybuje spíše v její blízkosti. Nových dílů je 78 a jejich obvyklá délka je 10-12 minut, zatímco staré díly jsou běžně dlouhé 20-24 minut. V Česku se nové díly vysílají přibližně od poloviny roku 2013 na kanálu Déčko patřícímu České televizi. Na Slovensku se nové díly vysílají na kanálu Jednotka o víkendech od 7:30 do 7:45. V těchto dílech je i několik nepříliš výrazných změn v postavách a jejich chování a dál se na rozdíl od dřívějších dílů Májin rodný úl přátelí s druhým, vzdáleným úlem Holy Hok. Dále některé postavy ubyly a jiné zase přibyly a celkově se jejich chování změnilo k přátelštějšímu.

Question: Kde byla vyrobena Včelka Mája?

Answer: v Japonsku


Maďarsko

Context: Úbytek obyvatelstva, což je rozdíl mezi živě narozenými a zemřelými plus mezi imigrací a emigrací, byl v roce 2010 celkem 40 121 lidí, tedy 0,4 %. Dodnes žije velká maďarská komunita hlavně v Sedmihradsku (kolem 1,5 milionu), na jižním Slovensku (500 tisíc Maďarů, viz Maďarská menšina na Slovensku), ale i ve Vojvodině, v Zámuří (dnešní Slovinsko) nebo na Podkarpatské Rusi. Maďarská komunita je zejména v Rumunsku a na Slovensku velice kontroverzní politické téma. Avšak i přesto je v parlamentu těchto zemí obsažena i strana zaměřující se na maďarské obyvatelstvo (rumunská UDMR a slovenská strana MOST-HÍD). Proti nim jsou většinou tamější nacionálně zaměřené strany (v Rumunsku Strana velkého Rumunska nebo na Slovensku Slovenská národná strana známá hlavně svým bývalým předsedou Jánem Slotou). Oficiálním jazykem Maďarska je maďarština. Jedná se o jazyk ugrofinské větve. Je tedy příbuzný například s finštinou nebo estonštinou. Maďarštinu považuje za svůj mateřský jazyk přibližně 95 % obyvatel republiky. Zbylé procento jsou například Němci.

Question: Jaký jazyk je oficiálním jazykem Maďarska?

Answer: maďarština


Měsíc

Context: KREEP je vlastně směsice toho, co vědci nazývají "nekompatibilní prvky": ty, které se nemohly zapojit do krystalické struktury, zůstaly mimo ni a vyplavaly na povrch magmatu. Pro výzkumníky je KREEP vhodným svědkem schopným podat zprávu o vulkanické historii měsíční kůry a zaznamenat frekvenci dopadů komet a jiných nebeských těles. Měsíční kůra je složena z množství různých prvků, včetně uranu, thoria, draslíku, kyslíku, křemíku, hořčíku, železa, titanu, vápníku, hliníku a vodíku. Při bombardování kosmickým zářením vyzařuje každý prvek zpět do vesmíru vlastní radiaci jako gama paprsky. Některé prvky jako uran, thorium a draslík jsou radioaktivní a produkují gama paprsky samy o sobě. Gama paprsky jsou však, nezávisle na tom, co je způsobuje, pro každý prvek navzájem různé - všechny produkují jedinečné spektrální čáry, detekovatelné spektrometrem. Kompletní globální zmapování Měsíce podle míry výskytu těchto prvků dosud nebylo provedeno. Některé kosmické lodě jej však uskutečnily na části Měsíce; Galileo se touto činností zabývala během svého průletu kolem Měsíce v roce 1992. Věří se, že celkové složení Měsíce je podobné jako zemské až na nedostatek těkavých prvků a železa. Měsíc je pokryt desítkami tisíc kráterů o průměru větším než 1 kilometr. Většina je stará stovky miliónů nebo miliardy let; nepřítomnost atmosféry, počasí a nových geologických procesů zajišťuje, že většina z nich zůstane prakticky navždy zachována.

Question: Jak se jmenuje přirozená družice Země?

Answer: Měsíc


Zvonek jesenický

Context: Zvonek jesenický (Campanula gelida) je stenoendemická, kriticky ohrožená vytrvalá bylina z čeledi zvonkovitých, rostoucí v Hrubém Jeseníku v České republice. Vyvinul se diferenciací izolované populace zvonku Scheuchzerova (Campanula scheuchzeri), alpského druhu, který se rozšířil do oblasti Sudet v průběhu některého z chladnějších období, pravděpodobně poslední doby ledové. Je blízce příbuzný s krkonošským endemitem zvonkem českým (Campanula bohemica). Někdy také bývá označován za jeho poddruh a uváděn jako zvonek český jesenický (Campanula bohemica subsp. gelida). Všechny tyto druhy jsou součástí příbuzenského komplexu Campanula rotundifolia agg. Jediným známým místem výskytu zvonku jesenického ve volné přírodě jsou Petrovy kameny v Národní přírodní rezervaci Praděd. Roste na jižním a východním svahu vrcholové skály Petrových kamenů a v kostřavovém travním porostu do vzdálenosti 10 metrů od úpatí skály, v nadmořské výšce 1 438 metrů, kde musí odolávat nízkým teplotám, sněhu a větru. Místo není přístupné veřejnosti. Zvonek jesenický je velmi podobný svému příbuznému zvonku českému. Botanik Miloslav Kovanda, který zvonek jesenický popsal jako první v roce 1968, ho dokonce později označil za poddruh zvonku českého. V současné době ho většina botaniků opět považuje za samostatný druh. Zvonek jesenický se od svého nejbližšího příbuzného liší především bohatými trsy a menšími květy a tobolkami. Květy často vyrůstají jednotlivě nebo tvoří malé, nejvýše čtyřkvěté hrozny. Jeho menší lodyhy nepřesahují délku 20 cm. Přízemní listy přetrvávají, dokud rostlina neodkvete. Zvonek jesenický roste v trsech, obvykle v malých škvírách skalnatého, kyselého podloží. Dává přednost plochám přímo osvíceným sluncem, ale některým rostlinám se daří i ve stínu. K životu potřebuje hodně vláhy, protože té však na Petrových kamenech není mnoho, je odkázán na deště či vysráženou mlhu. Většinou se rozmnožuje vegetativně, protože možnosti pohlavního rozmnožování jsou omezovány nepříznivými klimatickými podmínkami jeho stanoviště. Kvete od poloviny července do konce srpna. Podobně jako i u jiných zvonků se v květech rozvíjí blizna až poté, co se uvolnil pyl z prašníků, což brání samoopylení. Ačkoliv je zvonek jesenický kriticky ohroženým druhem a v 70. letech 20. století byl na pokraji vyhynutí, v současné době se jeho populace zdá stabilizovaná. Ohrožují jej zejména lyžaři projíždějící zakázaným územím a rozšiřování jiných druhů jako metlice trsnatá, maliník obecný a třezalka skvrnitá. Zvonek jesenický je na seznamu zvláště chráněných rostlin České republiky uvedenému ve vyhlášce 395/1992 Sb., kterou se provádějí některá ustanovení zákona České národní rady č. 114/1992 Sb. o ochraně přírody a krajiny, a tak je zakázáno jej trhat, vykopávat, poškozovat nebo jinak rušit ve vývoji.

Question: Z jaké čeledi je zvonek jesenický?

Answer: zvonkovitých


Organela

Context: Z kontextu je zřejmé, že tento výraz používá pro rozmnožovací útvary v buňkách jednobuněčných prvoků (aby tak zdůraznil rozdíl mezi orgány mnohobuněčných a organelami jednobuněčných). Trvalo několik let, než se termín organulum uchytil pro subcelulární (podbuněčné, menší než buňka) struktury i v buňkách mnohobuněčných organizmů, například v lidských buňkách. Knihy napsané kolem roku 1900 stále používají označení "buněčné orgány". V následujících letech se postupně organela stávala známějším a známějším označením a kolem roku 1920 už takto byly označovány struktury umožňující pohyb (např. bičík) a další struktury na buňkách např. nálevníků. V této době použil Alfred Kühn označení "organela" také pro centriolu. Současná definice organely vykrystalizovala až poměrně pozdě, načež byly za organely považovány ty buněčné struktury, které jsou obklopeny membránou. Některé práce však stále používají starší definici, podle níž je organela jakákoliv funkční jednotka uvnitř buněk. Organely s DNA neboli semiautonomní organely v širším slova smyslu jsou obklopeny dvěma nebo více membránami. V současné době se obecně uznává jejich vznik procesem endosymbiózy a existují pozorování nově vznikajících semiautonomních organel, například nový vznik chloroplastů u prvoka Paulinella chromatophora. Jádro (karyon, nucleus) je kryto dvouvrstvou jadernou membránou, s póry tvořenými speciálními bílkovinami. Mají za úkol usnadnit transport makromolekul (zejména RNA). V jádře je uložen chromatin (DNA) - v době dělení buňky se organizuje do formy chromozomů, dále jadérko, ribozomy a karyolymfa.

Question: Kdo použil označení "organela" také pro centriolu?

Answer: Alfred Kühn


Jaroslav Heyrovský

Context: Jaroslav Heyrovský (20. prosince 1890 Praha-Staré Město – 27. března 1967 Praha–Smíchov) byl český fyzikální chemik, objevitel a zakladatel polarografie a nositel Nobelovy ceny za chemii z roku 1959 . Studoval na Univerzitě Karlově, poté odešel na University College London, kde se zabýval fyzikální chemií. Zde získal titul bakaláře přírodních věd a v rámci postgraduálního studia se začal zajímat o elektrochemii. Během první světové války sloužil jako zdravotník v Innsbrucku. Po válce působil na Univerzitě Karlově, kde se v roce 1926 stal profesorem. Roku 1922 objevil polarografii, což je metoda používající měření elektrického proudu, který prochází rtuťovou kapkou a roztokem, do něhož rtuť odkapává. Tímto způsobem se dají získat cenné informace o druhu a množství látek, které roztok obsahuje. Výsledek se využívá při chemické analýze i při základním fyzikálně-chemickém výzkumu. Pro urychlení zaznamenávání hodnot s japonským vědcem Šikatou zkonstruovali polarograf, který tyto křivky automaticky zaznamenával. Za tento objev a rozpracování analytické polarografické metody v roce 1959, kdy byl na Nobelovu cenu nominován již poosmnácté, získal Nobelovu cenu za chemii. Během druhé světové války, přestože v Protektorátu byly univerzity zavřené, mohl dále vědecky pracovat. Po válce byl vzhledem k tomuto povolení vědeckého výzkumu obviněn z kolaborace, která mu ovšem nebyla nikdy prokázána. V roce 1951 spoluzakládal Polarografický ústav, v jehož čele stál do roku 1963. Poté odešel ze zdravotních důvodů do penze. Zemřel v roce 1967 ve smíchovském sanatoriu. Byl ženatý s Marií, rozenou Kořánovou (9. září 1903 – 27. října 1983) a měl dvě děti, Jitku Černou (17. ledna 1929 – 17. dubna 2016) a Michaela Heyrovského (29. května 1932 – 12. dubna 2017), oba se věnovali vědecké činnosti v oblasti přírodních věd.

Question: Kdo byl Jaroslav Heyrovský?

Answer: český fyzikální chemik, objevitel a zakladatel polarografie a nositel Nobelovy ceny za chemii z roku 1959


Albatrosovití

Context: Albatrosovití (Diomedeidae) je čeleď největších mořských ptáků z řádu trubkonosých. Od svých příbuzných čeledí buřňákovitých, buřňáčkovitých a buřníkovitých se zřetelně odlišují tím, že mají trubkovité nozdry umístěné po obou stranách horní čelisti zobáku, kdežto ti druzí mají nozdru jen jedinou uprostřed. Čeleď albatrosovití je tvořena čtyřmi recentními rody, všechny mají stejné české jméno albatros. Albatrosi se vyskytují převážně na jižní polokouli v okolí Antarktidy a jihu Austrálie a Afriky, včetně Jižní Ameriky. Výjimku tvoří jen albatrosi bělohřbetí, albatrosi černonozí a albatrosi laysanští žijící v severním Pacifiku na Havajských ostrovech, v Japonsku, Kalifornii a na Aljašce, dále ještě albatrosi galapážští hnízdící na Galapážských ostrovech a lovící v chladném Peruánském proudu. V severní části Atlantického oceánu žádní albatrosi nežijí, přestože na pobřežích se nacházejí jejich fosilní kosterní pozůstatky. Patří vůbec mezi největší létající ptáky, jsou vysocí až 50 cm, mohou dosáhnout váhy 10 kg a rozpětí jejich křídel je i přes 3 metry. Křídla mají dlouhá, úzká s extrémně dlouhou loketní části. Při letu využívají speciální techniky (dynamic soaring) - rozdílné rychlosti větru těsně nad hladinou a ve větší výšce několika metrů. Získají energii letem po větru ve větší výšce, a vrací se zpět mírnějším protivětrem u hladiny, případně využijí i závětří v brázdě mezi vlnami. S každým takovým cyklem se pak přebytek jejich kinetické energie zvyšuje, což pak využívají k postupnému bočnímu pohybu směrem k cíli, a to i částečně proti větru - a bez potřeby mávání křídly. Člověk tuto techniku nezávisle objevil teprve před necelými 50 lety, a díky analogickému postupu s využitím svahu a rozdílné rychlosti větru nad kopcem a v závětří dnes bezmotorové RC větroně dosahují špičkových rychlostí až 800km/h. U žádného jiného ptáka tato technika zatím nebyla pozorována. Proto nemusí mávat křídly, a překonává dlouhé vzdálenosti i proti větru s minimálním výdejem energie. Spotřebují nejvíce sil při lovu, kdy musí opakovaně vzlétat. Při vznesení se z hladiny nebo z rovné půdy jim dělají problémy dlouhá křídla, musí se dlouze rozběhnout, nejraději proti větru.

Question: Žijí albatrosi v severní části Atlantického oceánu?

Answer: V severní části Atlantického oceánu žádní albatrosi nežijí, přestože na pobřežích se nacházejí jejich fosilní kosterní pozůstatky.


Pierre Curie

Context: Pierre Curie (15. května 1859, Paříž, Francie - 19. dubna 1906, Paříž) byl francouzský fyzik a chemik, manžel Marie Curie-Skłodowské. V roce 1903 obdržel společně se svojí ženou a Henri Becquerelem Nobelovu cenu za fyziku za výzkum přirozené radioaktivity. Narodil se 15. května 1859 v Paříži. Jeho otec, Eugen Curie, byl lékařem a matka, Sophie-Claire Depouilly, byla dcerou továrníka. V dětství byl vyučován soukromým učitelem a již v 16 letech složil maturitní zkoušku. V 19 letech získal univerzitní vzdělání ve fyzice. Mohl tedy vyučovat fyziku a chemii. Než v roce 1882 toto místo přijal, pracoval jako asistent ve fyzikální laboratoři. V roce 1895 získal doktorský titul a byl jmenován profesorem fyziky. V témže roce se oženil s Marií Skłodowskou, dcerou učitele na střední škole ve Varšavě v Polsku. V roce 1900 získal místo profesora na fakultě přírodních věd. V roce 1903 odměněn cenou Davy Medal, kterou mu udělila Královská společnost v Londýně (tuto cenu získal spolu se svou ženou) a v roce 1905 se stal členem Francouzské akademie věd. 19. dubna 1906 ráno, když spěchal do své pařížské laboratoře, byl smrtelně zraněn při dopravní nehodě. Při přecházení rue Dauphine byl sražen drožkou jedoucí z Pont Neuf pod její kola a zemřel na místě nehody. Starší dcera Irè si vzala Frédérica Joliot-Curie. Oba získali v roce 1935 Nobelovu cenu za chemii. Mladší dcera Eva se provdala za amerického diplomata H. R. Labouisse. Oba se zajímali o sociální problémy, a H. R. Labouisse jako předseda Dětského fondu OSN UNICEF převzal v roce 1965 Nobelovu cenu míru. Eva Labouisse-Curie je autorkou životopisu své matky (Madame Curie - Gallimard, Paříž, 1938), přeloženého do několika jazyků. Po manželech Curiových bylo pojmenováno curium, prvek s atomovým číslem 96 a jednotka radioaktivity 1 curie (1 Ci).

Question: Ve kterém roce získal Pierre Curie Nobelovu cenu za fyziku?

Answer: 1903


Koloběh vody

Context: Koloběh vody Schéma koloběhu vody Koloběh vody (hydrologický cyklus) je stálý oběh povrchové a podzemní vody na Zemi, doprovázený změnami skupenství. Sluneční energie K oběhu dochází účinkem sluneční energie, zemské gravitace a rotace Země. Voda se vypařuje z oceánů, vodních toků a nádrží, ze zemského povrchu (výpar, evaporace) a z rostlin (transpirace), dohromady se používá pojem evapotranspirace. Vodní páry a drobounké kapičky vody v oblacích se pak v ovzduší pohybem vzduchových mas způsobených nestejným zahříváním vzduchu nad pevninou a oceány i zemskou rotací neustále přemisťují (cirkulace atmosféry). Po kondenzaci páry z ovzduší dopadá voda ve formě srážek na zemský povrch, zejména ve formě deště a sněhu (viz hydrometeory). Zde se část vody hromadí a odtéká jako povrchová voda, vypařuje se zpět do ovzduší nebo se vsakuje pod zemský povrch a doplňuje zásoby podzemní vody (infiltrace). Podzemní voda po určité době znovu vystupuje na povrch ve formě pramenů nebo dotuje vodní toky (drenáž podzemní vody). Bilanční prvky Rozdíl výparu a srážek v mm/den Uvedené procesy (výpar, odtok a infiltrace) se kvantitativně vyjadřují jako tzv. bilanční prvky v rámci hydrologické bilance. Hydrologická bilance je porovnání příjmových a ztrátových složek (bilančních prvků) hydrologického cyklu. Umožňuje určit velikost přírodních zdrojů vody a tím možnosti jejich využití v určitém území. Další pohyby vody Voda se v kapalném a plynném stavu v pozemském prostředí prakticky neustále pohybuje a mění své skupenství.

Question: Co je hydrologický cyklus?

Answer: stálý oběh povrchové a podzemní vody na Zemi, doprovázený změnami skupenství


Bradavice

Context: Bradavice (lat. verruca, počeštěně veruka) je nezhoubný výrůstek na kůži nebo na sliznici. Bradavice jsou nezhoubné nádorky (novotvary) způsobené lidským kožním papilomavirem HPV. Papilomaviry se v lidské populaci běžně vyskytují a většina z nich nevyvolává u člověka žádné onemocnění. Viry z této skupiny mohou ale způsobovat i závažnější onemocnění, jako je rakovina děložního čípku nebo jiné infekční kožní choroby. Virus HPV obsahuje dvouřetězcovou DNA, stejně tak jako v lidské populaci se vyskytuje i u jiných živočišných druhů. Všechny HPV viry jsou ale vysoce druhově specifické, proto se nemohou mezi druhy přenášet. Virus je přenosný dotekem a může proniknout do podkoží například malým poraněním. Bradavice mají individuální inkubační dobu od několika týdnů, přes měsíce nebo dokonce roky. Člověk tedy může přenášet bradavice, aniž by sám nějaké měl. Bradavice se nejčastěji vyskytují na rukou, na nohou nebo v obličeji, přičemž hlavním důvodem je, že se v těchto partiích nachází vysoké množství potních žláz, kterými může HPV virus proniknout do pokožky. Pokud je s již vytvořenými novotvary neodborně manipulováno, může infikovaná krev snadno nakazit své okolí a vytvořit tak další bradavice. Tento problém může nastat i v ordinaci dermatologa, kdy lékař bradavici dostatečně neodstraní, což má negativní následek v podobě diseminace bradavice do okolí a růst nových novotvarů.[zdroj? ] Výrazná bradavice na nose je součástí stereotypního znázornění čarodějnice. Odstraňování bradavic je možné různými způsoby:[zdroj? ] Lokálním zmrazením – provádí se pomocí kapalného dusíku, jedná se o nejúčinnější metodu.

Question: Čím jsou způsobené bradavice?

Answer: papilomavirem HPV


Pivo

Context: Proces je založen na přečerpání části várky z vystírací kádě do zvláštní nádoby rmutovacího kotle (pánve), kde je tato část uvedena do varu a dojde v ní k narušení škrobnatých útvarů, což umožňuje lepší přístup enzymů k molekulám škrobu po opětovném smíchání s chladnější částí. Začíná se zpravidla na teplotě 35 °C. Postupným zvyšováním teploty se dosáhne až maximální teploty okolo 76 °C.. Při rmutování (klasickém i dekokčním) se zařazují prodlevy při jednotlivých teplotách (cukrotvorná, bílkovinoštěpná atd, kvůli enzymatickým procesům - např. enzymů alfa a beta amyláza). Výsledkem obou metod je rmut, který je přečerpán do tak zvané "scezovací kádě". V počáteční fázi zcezování vytvoří hrubé částice - většinou obaly zrn tzv. pluchy filtrační vrstvu zvanou mláto, kterou opouští čirá sladina. Zbylé využitelné podíly zachycené v mlátě se vymývají skrápěním či promýváním vrstvy mláta teplou vodou. Vzniká sladká tekutina zvaná sladina, která vzniká filtrováním (scezováním) na nebo v moderním zařízení zvaném "sladinový filtr". Chmelovar je proces, kdy je sladina uvedena do varu po dobu 60-90 minut. V této době je do vznikajícího piva dodávána důležitá surovina pro získání chuti - chmel. Chmel se v závislosti na druhu piva a preferencích sládka může přidávat jak v přírodní formě šišek, tak i lisovaný, či v podobě tekutého extraktu. Chmel se může do vařeného piva přidávat vícekrát než jednou a to až třikrát. Platí obecné pravidlo, že čím dříve je chmel do piva přidán, tím hořčí chuť pivo bude mít. Smícháním roztoku s chmelem vzniká mladina. Dále dochází při chmelovaru vlivem hořkých látek (pryskyřic a kyselin) k vysrážení tzv. klků, tedy chuchvalců bílkovin a chmelových zbytků.

Question: Jak se nazývá proces, kdy je sladina uvedena do varu po dobu 60-90 minut?

Answer: Chmelovar


Charlotte (Severní Karolína)

Context: McCroy zastává funkci starosty od svého zvolení v roce 1995. Starosta je volen každé dva roky, počet jeho funkčních období není omezen. Zastupitelstvo se skládá z 11 členů: 7 z volebních obvodů a 4 at-large (ti reprezentují město jako celek, nikoliv pouze jeho jednotlivé volební okresy). V současném zastupitelstvu mají většinu, v poměru 7:4, demokrati. V minulosti měli v Charlotte silnou pozici severokarolínští republikáni, ale rychle se měnící složení obyvatelstva naopak upevňuje postavení demokratické strany. Protože samosprávní obce v Severní Karolíně nejsou autonomní, musí být mnoho vládních rozhodnutí, přestože za vydávání nařízení je zodpovědné zastupitelstvo, schváleno North Carolina General Assembly (Valným shromážděním Severní Karolíny). Od šedesátých let 20. století byly pravomoci samosprávních obcí široce interpretovány. I když všichni zvolení starostové jsou od roku 1987 republikáni, Charlotte inklinuje spíše k demokratům. Nicméně voliči jsou nakloněni zástupcům obou stran. Co se týče celostátního uspořádání, Charlotte je rozdělena mezi tři parlamentní volební okresy. Osmý okres je zastoupen republikánem Robinem Hayesem, devátý Sue Myrickovou, taktéž členkou republikánské strany, a dvanáctý okres reprezentuje demokrat Mel Watt. Charlotte bylo a stále je známé jako město kostelů. Většina věřících obyvatelů jsou křesťané různých protestantských denominací. V minulosti byly většinou nejvýznamnější presbyteriánské kostely, ale změny ve složení obyvatelstva způsobené rychlým růstem, s sebou přináší množství nových denominací a věr. Celkově se v Charlotte nachází 700 sakrálních míst. Charlotte Area Transit System - CATS (Charlottský dopravní systém) provozuje ve městě historické tramvaje, spěšnou kyvadlovou dopravu a autobusy, které jezdí po Charlotte a nejbližších předměstích. Na rok 2025 je naplánováno dokončení systému koridorů, který by měl doplnit zavedenou autobusovou dopravu o železniční dvojího typu: Lynx (jedná se o vlaky obsluhující město a jeho předměstí - commuter rail) a jeden typ tramvajové dopravy - light rail. Tento systém bude dopravovat cestující v 5 klíčových koridorech. Odhadovaná cena tohoto projektu byla $1,7 miliard, nedávno však byla přehodnocena na $6 miliard. Mezinárodní letiště Charlotte/Douglas je 13. nejrušnější na světě (podle pohybu dopravy a 24.(2009) podle počtu přepravených cestujících (http://www.aci.aero/cda/aci_common/display/main/aci_content07_c.jsp?zn=aci&). Letiště je využíváno mnoha mezinárodními i domácími leteckými společnostmi (např. American Airlines, Air Canada, Continental, Delta, Northwest, United, AirTran Airways, JetBlue a Lufthansa).

Question: Jak se jmenuje největší město amerického státu Severní Karolína?

Answer: Charlotte


Karel IV

Context: Již jako císař nechal vytvořit Zlatou bulu, nejvýznamnější říšský ústavní zákon, který platil až do zániku Svaté říše římské roku 1806. Ta také významně upravovala vztah českého státu k říši a potvrzovala jeho výjimečné a nezávislé postavení v rámci říše. Jako český král proslul především založením univerzity v Praze, která nese jeho jméno, výstavbou Nového Města pražského, stavbou kamenného Karlova mostu přes řeku Vltavu v Praze, zbudováním hradu Karlštejna a mnoha dalšími počiny. Spolu s otcem započali se stavbou Svatovítského chrámu. Karel také dosáhl významné územní expanze českého státu, především severovýchodním směrem a to hlavně díky své obratné sňatkové politice. Je považován za jednu z nejvýznamnějších osobností českých dějin a v roce 2005 s převahou zvítězil v anketě Největší Čech. Podle kroniky Petra Žitavského se Karel narodil 14. května 1316 okolo jedné hodiny ráno tehdy čtyřiadvacetileté Elišce Přemyslovně v městě Pražském. Sám Karel to ve svém životopise komentoval takto: Stalo se tak pravděpodobně v domě U Štupartů, nedaleko kostela svatého Jakuba. Pražský hrad byl v té době po požáru ještě pořád zchátralý a neobyvatelný. Dne 30. května 1316, na Boží hod svatodušní byl v katedrálním pražském chrámu za přítomnosti arcibiskupa trevírského Balduina Lucemburského pokřtěn mohučským arcibiskupem Petrem z Aspeltu.

Question: Díky čemu dosáhl Karel IV. významné územní expanze?

Answer: hlavně díky své obratné sňatkové politice


Organela

Context: Plastidy prodělávají po rozdělení různý vývoj a můžeme je proto dále dělit na: Chloroplasty - Jsou plastidy s plně vyvinutým fotosyntetickým aparátem, představují jedinou strukturu eukaryotní buňky, v níž může fotosyntéza probíhat, jsou zelené, dávají barvu celé rostlině. Proplastidy - Dosud nedozrálé plastidy, Chromoplasty - Obsahují nechlorofylová barviva, mají různé barvy, obvykle ochranou funkci a také zabarvují rostlinu (např. podzimní listí). Leukoplasty - Mají zásobní funkci, obsahují především škrob. Související informace naleznete také v článku Endomembránový systém. Jako membránové útvary se označují další buněčné kompartmenty, které jsou ohraničené a od svého okolí oddělené buněčnou membránou, a sama vnější cytoplazmatická membrána buňky. Na rozdíl od semiautonomních organel, které jsou vždy obklopeny dvojicí membrán, tyto kompartmenty mají vždy jen jednu membránovou vrstvu. Komplikovanější vnitřní membránové struktury jsou charakteristické pro evolučně rozvinutější eukaryotické buňky, prokaryota má svou vnitřní strukturu prostou, membránami dále již nečleněnou. Cytoplazmatická membrána (též plazmalema nebo plasmalema; plazmatická membrána, zkr. PM) je semipermeabilní (polopropustná) membrána uzavírající obsah buňky. Zprostředkovává kontakt buňky s okolím (ať už aktivním transportem či osmózou) a zároveň ji před okolím chrání. Je tvořena lipidovou dvouvrstvou, do které jsou zabudovány různé bílkoviny. Je nezbytnou součástí buněk všech typů. Endoplazmatické retikulum (ER) je složitá membránová struktura obvykle v blízkosti jádra. Lze rozlišit dva typy - hladké endoplazmatické retikulum (bez přisedlých ribozómů), jehož funkcí je syntéza tuků a glykogenu a hrubé endoplazmatické retikulum (s přisedlými ribozómy), jehož funkcí je syntéza bílkovin. Nachází se pouze u eukaryot. Golgiho aparát (GA) je složitá membránová struktura, jejíž funkcí je shromažďovat a dále zpracovávat produkty endoplazmatického retikula, se kterým sousedí a probíhá mezi nimi váčkový - vezikulární transport.

Question: Je cytoplazmatická membrána polopropustná?

Answer: Cytoplazmatická membrána (též plazmalema nebo plasmalema; plazmatická membrána, zkr. PM) je semipermeabilní (polopropustná) membrána uzavírající obsah buňky.


Apple

Context: Apple Inc., dříve Apple Computer Inc., je americká firma se sídlem ve městě Cupertino v Kalifornii. Firma byla založena v roce 1976, specializuje na hardware a software. Jejich nejznámějšími produkty jsou: řada počítačů Mac, sada kapesních počítačů a MP3 přehrávačů iPod, chytrý telefon iPhone a tablet iPad, nebo také hodinky Apple Watch. V počítačích Apple je instalován standardně operační systém macOS a dotyková zařízení jsou poháněna operačním systémem iOS. Dalším známým softwarem je program pro přehrávání a uspořádávání hudební kolekce; iTunes. Mezi další aplikace od firmy Apple se řadí sada kancelářského balíku iWork a sada na vytváření hudby, fotek a videí iLife. Apple ale také vyvíjí a zavádí produkty v jiných oblastech. V poslední době je úspěšná řada multimediálních přehrávačů iPod,[kdy? ] který se stal s více než 100 miliony prodanými kusy nejprodávanějším MP3 přehrávačem na světě. V lednu 2007 Apple představil mobilní telefon iPhone a roku 2010 tablet iPad. Steve Jobs, Steve Wozniak a Ronald Wayne v roce 1976 založili Apple v garáži rodičů Steva Jobse ve městě Cupertino poblíž San José (v oblasti později nazývané Silicon Valley). Pro získání počátečního kapitálu Jobs prodal svůj mikrobus Volkswagen a Wozniak svou programovatelnou kalkulačku. Tímto obdrželi 1 350 dolarů, za něž si pořídili čipy typu 6502 firmy MOS Technology po 20 dolarech za kus. Modelu Apple I bylo nejprve vyrobeno 100 kusů, a to ručně. Počítač Apple II, jehož prototyp byl představen v dubnu 1977 na prvním veletrhu West Coast Computer Fair, vzbudil pozornost jako jeden z prvních kroků k osobním počítačům. Tento model byl komerčně velmi úspěšný – prodalo se ho několik milionů a prodával se až do 80. let, pozdější varianty Apple II se na školách používaly až do počátku 90. let. Následující model Apple III poškodil Jobs svou tvrdohlavostí – nechtěl v něm mít ventilátor a zakázal měnit podobu a velikost skříně; počítač byl velmi poruchový.

Question: Kdy byl predstaven iPhone?

Answer: V lednu 2007


Kvasinky

Context: Kvasinky jsou jednobuněčné houbové mikroorganismy. Většina kvasinek patří do třídy vřeckovýtrusných hub, některé však i do třídy hub stopkovýtrusných, a proto společně netvoří taxonomickou skupinu. Netvoří plodnice, množí se zejména nepohlavně a je pro ně charakteristický způsob dělení buněk, takzvané pučení. Mohou se množit i sexuálně tvorbou vřecek, která však nejsou uzavřená v žádných plodnicích (tedy askokarpech). Netvoří žádné pravé myceliální struktury, pouze pseudomycelium, které se podobá koloniím jednobuněčných organismů. Kvasinky jsou hojně využívány v potravinářství a biotechnologiích. Používají se například při výrobě vína, piva nebo chleba. Kvasinky pro kávu a kakao mají ale větší biodiverzitu. Využívá se jejich schopnosti kvašení. Jsou ale mezi nimi i původci nemocí, jako je např. Candida albicans. Kvasinky jsou lidmi využívány nejméně od neolitu. Podle chemické analýzy keramiky pocházející z pravěké Číny a oblasti dnešní Gruzie a Íránu byly kvašené nápoje používány nejméně 7000 let před naším letopočtem. Keramika z Číny uchovávala alkoholický nápoj ze směsi kvašené rýže, medu a ovoce s obsahem kyseliny vinné (vinnou révu nebo spíše Crataegus pinnatifida či jiný druh Čínského hlohu). První jednotlivé kvasinky poprvé pozoroval Antoni van Leeuwenhoek, který popsal ve svých dopisech Královské společnosti v Londýně výsledky pozorování malých kuliček v pivě pomocí primitivního mikroskopu. Theodor Schwann roku 1837 popřel účast kyslíku při kvasném procesu a popsal v kvasící tekutině se rozmnožující kvasinky, které označil za "cukernou houbu" (odtud rodové označení Saccharomyces). Objev moderních sekvenovacích principů umožnil již v roce 1996 sekvenování genomu kvasinky jako vůbec prvního eukaryotního genomu. Kvasinky jsou mikroorganismy v mnohém směru pro člověka velmi užitečné.

Question: Používají se kvasinky při výrobě piva, vína nebo chleba?

Answer: Používají se například při výrobě vína, piva nebo chleba.


Naďa Urbánková

Context: Naďa Urbánková, rodným jménem Naděžda Balabánová (* 30. června 1939 Nová Paka), je česká zpěvačka, herečka a moderátorka. Její dcera Jana Fabiánová je zpěvačka . V roce 1957 absolvovala střední zdravotní školu v Trutnově jako diplomovaná sestra. V roce 1959 debutovala jako herečka v Pardubickém divadle. Působila v pražské Laterně magice. V roce 1964 ji režisér Ján Roháč angažoval do filmu Kdyby tisíc klarinetů a do pražského divadla Semafor. Zde vystupovala, mimo jiné, také s Pavlem Bobkem, Jitkou Molavcovou, Miluší Voborníkovou, Jiřím Grossmanem a Zuzanou Burianovou. Za bicí soupravou v doprovodné hudební skupině tehdy sedával bubeník František Ringo Čech. Nejznámějším hitem té doby se stala píseň Drahý můj v duetu s Jiřím Grossmanem, dále pak Grossmanova nostalgicky poetická píseň Závidím. V roce 1969 započala její "hvězdná" spolupráce s Jiřím Brabcem a jeho skupinou Country Beat. Právě počátkem 70. let se v roce 1972 vyhoupla na první místo ve čtenářské anketě Zlatý slavík, kde setrvala plných pět let. S Country Beatem absolvovala několik důležitých zájezdů do zahraničí, mimo jiné též do amerického města Nashville v Tennessee, bezesporu nejvýznamnějšího centra country music v USA. V dalších letech pak spolupracovala s orchestrem Václava Hybše, působila v pražském Hudebním divadle v Karlíně. Odtud se pak nakrátko vrátila zpět k Jiřímu Brabcovi. V roce 1990 se provdala do Švýcarska a odmlčela se na čas úplně. Po velkých problémech v osobním životě, krachu v podnikání a nezdarech v politice se po létech vrátila zpět ke zpěvu a veřejnému vystupování, nyní spolupracuje se skupinou Bokomara. Od roku 2007 moderuje pořad Písničky pro Vysočinu na Českém rozhlase Region. Žije v Želivu. Sedm žen Alfonse Karáska - 1967 Radůz a Mahulena - sestra Mahuleny - 1970 Písničky roku 1970 Písničky roku 1971 Vzlety a pády - 2000 Kdyby tisíc klarinetů - 1964 Zločin v dívčí škole - 1965 Ostře sledované vlaky - Viktoria Freie - 1966 Pension pro svobodné pány - dáma. - 1967 Ach ta vojna - 1968 Rakev ve snu viděti - 1968 Čierna minúta - 1969 Dospěláci můžou všechno - 1969 Skřivánci na niti - Lenka - 1969 Nevěsta - 1970 Lucie a zázraky - 1970 Radúz a Mahulena - 1970 Romance za korunu - 1975 Na samotě u.

Question: Kde se narodila česká zpěvačka Naďa Urbánková?

Answer: Nová Paka


Čeština

Context: Čeština je slovanský jazyk a patří tak do rodiny indoevropských jazyků. Spolu se slovenštinou tvoří česko-slovenskou větev západoslovanských jazyků, mezi které patří dále polština, kašubština a lužická srbština (horní a dolní). České jazykové území v rámci slovanských jazyků leží nejvíce na západě. Podrobnější informace naleznete v článku Rozdíly mezi češtinou a slovenštinou. Čeština je blízká a vzájemně srozumitelná se slovenštinou. Rozdíly mezi těmito dvěma jazyky jsou ve slovní zásobě menší než rozdíly mezi některými nářečími jiných jazyků. V Česku a na Slovensku existuje pasivní česko-slovenský bilingvismus (mimo jiné i díky dřívější existenci společného státu, Československa), Češi obvykle bez větších problémů rozumějí slovenštině a naopak. Vzájemná srozumitelnost obou jazyků se odhaduje na 95 %. Jejich dialekty vytvářejí jazykové kontinuum, tj. přechod mezi nimi je plynulý. V meziválečném Československu (1918–1938) byly v duchu tehdejší politiky čeština a slovenština považovány za dvě spisovné varianty jednoho jazyka. Podrobnější informace naleznete v článku Historický vývoj češtiny. Čeština se vyvinula na konci 1. tisíciletí ze západního nářečí praslovanštiny. V pračeském období si zachovávala některé praslovanské prvky, jako byly jery, nosovky (ę a ǫ), palatalizace či systém čtyř minulých časů (aorist, imperfektum, perfektum, plusquamperfektum). Tyto prvky nejpozději do konce 15. století postupně vymizely (v uvedeném pořadí). Písemné památky z nejstaršího období jsou jen sporadické. Číst a psát tehdy uměli většinou jen duchovní. Funkci spisovného jazyka plnila latina, případně staroslověnština.

Question: Kolik má čeština dvojhlásek?

Answer: 3


Poetismus

Context: Cílem poetismu bylo úplné oproštění od politiky a optimistický pohled na svět. Z toho vyplynul i jeho styl rozvíjející lyriku a hravost. Byla odstraněna interpunkce. Soustředil se pouze na současnost, resp. na radostné okamžiky. Jeho hlavními tématy se staly pocity štěstí a radosti, emotivní stránka byla pro poetismus velmi důležitá. Základem poetistické filosofie byl problém odcizení a sebeodcizení člověka - tj. mezilidských vztahů; poetisté se domnívali, že došlo k deformaci mezilidských vztahů a vůbec vztahu člověka k okolnímu světu. Z tohoto odcizení vinili společnost, která podle nich kvůli svému uspořádání (a složitosti) se přestala zajímat o (ne)štěstí jedince, ale soustředí se pouze sama na sebe. Cílem poetismu bylo napomáhat nápravě a překonání tohoto odcizení. Poetismus má kořeny v proletářské poezii, vznikl v prostředí avantgardní skupiny Devětsil, za rok vzniku bývá uváděn letopočet 1923, ačkoli termín poetismus byl poprvé patrně použit až o rok později (1924). Roku 1921 vydal Jaroslav Seifert sbírku Město v slzách a roku 1923 mu vyšla sbírka Samá láska, předmluvy k těmto sbírkám byly psány jménem Devětsilu a naznačovaly posun myšlení uvnitř tzv. socialistické literatury (resp. proletářské poezie). Autorem první předmluvy byl Vladislav Vančura, který zde zdůvodnil existenci proletářské poezie a jejích zásad. Posláním tvorby měla být duchovní a citová příprava na revoluci. Druhou předmluvu napsal Karel Teige, který sice také zastával socialistické principy a názory, ale zároveň zastával názor, že by do české literatury (a moderní kultury) měly pronikat cizí vlivy a že by i ona měla promlouvat a oslovovat jiné národy. Toto pojetí se projevilo v Devětsilu již dříve (podzim 1922) - ve studii nazvané Nové umění proletářské. Byl zde pokládán důraz na slovo nové tj. nebránící novým experimentům. Tato stať, ani jiné úvahy K. Teiga, nebyly namířeny proti Wolkerově nebo Horově poezii, které byly považovány za vrchol tehdejší poezie. Roku 1924 uveřejnil K. Teige v brněnském časopise Host do domu první ucelený náčrt poetismu (stať poetismus). V roce 1928 byl v Revui Devětsilu (č. 9) vydán Manifest poetismu, který vyšel pod názvem Poetismus a skládal se ze tří částí: Kapka inkoustu - V. Nezval Ultrafialové obrazy čili Artificielismus - K. Teige Manifest Poetismu - K. Teige Druhý a poslední manifest poetismu byl uveřejněn ještě v roce 1924 v časopise Host do domu pod názvem Papoušek na motocyklu čili O řemesle básnickém od Vítězslava Nezvala. Poetismus se v naší literatuře objevoval až do 2. světové války. Po roce 1950 se některé myšlenky poetismu objevily v písňové tvorbě dvojice Jiří Suchý a Jiří Šlitr.

Question: Ve kterém roce byla vydána sbírka Samá láska?

Answer: 1923


Stephen Hawking

Context: Stephen William Hawking (* 8. ledna 1942 Oxford) je britský teoretický fyzik a jeden z nejznámějších vědců vůbec. Významně přispěl zejména k různým oborům kosmologie a kvantové gravitace a v letech 1979 až 2009 zastával post lukasiánského profesora matematiky na Univerzitě v Cambridgi. Narodil se 8. ledna 1942 v anglickém univerzitním městě Oxfordu rodičům Frankovi a Isobel (roz. Walkerové) Hawkingovým. Má dvě mladší sestry, Philippu a Mary a adoptivního bratra Edwarda. Otec Frank Hawking byl výzkumníkem v oboru tropické medicíny a matka Isobel Hawkingová se angažovala v levicové politice. Rodiče se do Oxfordu přestěhovali z Londýna krátce před jeho narozením, aby se vyhnuli následkům bombardování města během druhé světové války. V roce 1950 se rodina opět přestěhovala, tentokrát do St. Albans severně od Londýna, kde Hawking navštěvoval místní výběrovou školu. Na přání svého otce měl studovat lékařství jako on sám, on se však živě zajímal o matematiku, fyziku a chemii. Ještě před svou maturitou podal žádost na přijetí na Oxfordskou univerzitu, ke svému překvapení byl přijat a dostal studijní stipendium. Na škole nebylo možné studovat matematiku, takže se místo toho od roku 1958 věnoval fyzice a byl jedním z nejnadanějších studentů. Jeho přáním bylo studovat kosmologii na univerzitě v Cambridgi. V roce 1962 složil s výborným úspěchem zkoušku a od roku 1963 studoval v Cambridgi. Roku 1965 začal pracovat na své doktorské práci u profesora Denise Sciama, kterou o rok později úspěšně obhájil a dosáhl titulu Ph.D. Stal se nejdříve výzkumníkem (Research Fellow) a později stálým členem (Professorial Fellow) univerzity Gonville and Caius College v Cambridge. Po tom, co opustil Astronomický institut, přešel v roce 1973 do oddělení aplikované matematiky a teoretické fyziky a od roku 1979 zastával pozici Lukasiánského profesora matematiky, kterou ve své poslední vůli založil v roce 1663 člen univerzitního parlamentu reverend Henry Lucas. Lukasiánským profesorem byl v minulosti také Isaac Newton. Je držitelem mnoha vědeckých ocenění a členem mnoha významných učených společností, mimo jiné britské Královské společnosti (od roku 1974), Papežské akademie věd (od 1986) a Národní akademie věd USA. I přes své postižení se stále aktivně podílí na vědeckém výzkumu a kombinuje rodinný život (má tři děti a tři vnoučata) s výzkumy v oboru teoretické fyziky a náročným cestovním programem veřejných přednášek. Roku 2010 prohlásil, že je možné cestovat časem, ale jenom dopředu, a že by tak bylo možné, aby se obydlila v té době již zničená planeta. [zdroj?

Question: Kde se narodil Stephen William Hawking?

Answer: Oxford


Letiště London Gatwick

Context: Letiště Gatwick (anglicky Gatwick Airport) je druhé nejrušnější letiště Velké Británie podle počtu odbavených cestujících za rok. Nachází se v hrabství West Sussex, přibližně 40 km jižně od Londýna a stejně daleko od Brightonu. == Historie == Název Gatwick pochází z roku 1241, bylo to jméno panství v místě současného letiště. V roce 1890 zde byla vybudována dostihová dráha, na které se po několik let v průběhu první světové války konaly dostihové závody Aintree Grand National. V roce 1930 sem byl přesunut Surrey Aero Club a piloti používali dostihovou dráhu pro vzlety a přistání letadel. V roce 1933 závodiště koupil zahraniční investor a přestavěl ho na letiště. Ministr dopravy povolil komerční lety z Gatwicku následující rok a od roku 1936 odsud odlétalo i několik pravidelných linek do Evropy. Byla vybudována kruhová odbavovací hala, nazývaná The Beehive (včelín), a podzemní vlakové nádraží, takže cestující mohli cestovat z nádraží Victoria až k letadlům bez přestupu. Po druhé světové válce byl Gatwick rekonstruován jako náhradní letiště za Heathrow. Z důvodu této rekonstrukce, která si vyžádala náklady ve výši 7,8 miliónů liber, byl Gatwick v období let 1956 až 1958 uzavřen. Rekonstruovaný Gatwick byl prvním letištěm s přímým železničním spojením na světě a s uzavřeným přístupem k letadlům; přístupové zastřešené nástupní koridory spojují odbavovací halu s nástupními můstky. == Současnost == Gatwick je nejrušnějším letištěm s jednou přistávací drahou na světě. Ročně odbaví více než 45 miliónů pasažérů cestujících do asi 200 míst. Charterové lety, které většinou nemohou využívat Heathrow, využívají místo toho Gatwick. Většina spojů do a z USA využívá Gatwick, protože Heathrow nepovoluje transatlantické spojení. Gatwick je také záložním letištěm společností British Airways a Virgin Atlantic Airways. Obecně platí, že parkoviště pro automobily jsou, hlavně v létě, přeplněná. Důvodem je omezení stavebních prací dané územním plánem a velký počet letadel využívajících Gatwick.

Question: Co se s letištěm Gatwick dělo po druhé světové válce?

Answer: rekonstruován jako náhradní letiště za Heathrow


Context: Stolní tenisna Letních olympijských hrách 1996 Základní údaje Pořadatel Mezinárodní federace stolního tenisuMezinárodní olympijský výbor Dějiště Georgia World Congress Center Datum 20. července - 4. srpna 1996 Soutěže 4 (2 muži, 2 ženy) Startující 166 z 51 zemí Soutěže Dvouhramužiženy Čtyřhramužiženy << 1992seznam medailistů2000 >> Stolní tenis na Letních olympijských hrách 1996 probíhalo ve sportovní hale Georgia World Congress Center v Atlantě Přehled medailí Pořadí Země Zlato Stříbro Bronz Celkově 1. Čína (CHN)4318 2. Tchaj-wan (TPE)0101 3. Jižní Korea (KOR)0022 4. Německo (GER)0011 Celkem44412 Medailisté Soutěž Zlato Stříbro Bronz Dvouhra muži Liou Kuo-liangČína (CHN) Wang TaoČína (CHN) Jörg RosskopfNěmecko (GER) Čtyřhra muži Liou Kuo-lianga Kong LinghuiČína (CHN) Lü Lina Wang TaoČína (CHN) Lee Chul-Seunga Yoo Nam-KyuJižní Korea (KOR) Dvouhra žen Teng Ja-pchingČína (CHN) Chen JingTchaj-wan (TPE) Qiao HongČína (CHN) Čtyřhra žen Teng Ja-pchinga Qiao HongČína (CHN) Liu Weia Qiao YunpingČína (CHN) Park Hae-Junga Ryu Ji-HaeJižní Korea (KOR) mw-parser-output .navbox-title .mw-collapsible-toggle{font-weight:normal} Sporty na Letních olympijských hrách 1996 v Atlantě Atletika • Badminton • Baseball • Basketbal • Box • Cyklistika • Fotbal • Gymnastika (sportovní, moderní) • Házená • Jachting • Jezdectví • Judo • Kanoistika • Lukostřelba • Moderní pětiboj • Plavání • Plážový volejbal • Pozemní hokej • Skoky do vody • Softball • Sportovní střelba • Stolní tenis • Synchronizované plavání • Šerm • Tenis • Veslování • Vodní pólo • Volejbal • Vzpírání • Zápas Stolní tenis na letních olympijských hrách Soul 1988 • Barcelona 1992 • Atlanta 1996 • Sydney 2000 • Athény 2004 • Peking 2008 • Londýn 2012 • Rio de Janeiro 2016 • Tokio 2020 • Paříž 2024 Seznam olympijských medailistů ve stolním tenisu mw-parser-output div/**/#portallinks a{font-weight:bold}Portály: Sport

Question: Jaká krajina byla výhercem stolního tenisu na Letních olympijských hrách v roku 1996?

Answer: Čína


André Gide

Context: Roku 1909 založil společně s Jacquesem Copeauem a Jeanem Schlumbergerem literární magazín La Nouvelle Revue Française (NRF) a vedl jej do roku 1914. Magazín se hlásil k novému klasicismu a hodlal uvádět kvalitní literární díla, aniž by podporoval nějaké literární doktríny. Díky jeho doporučení tak vyšel například román Jean Barois od Martina du Garda. Na vrcholu své popularity se ocitl po skončení první světové války, kdy do jeho díla začal pronikat zájem o současné problémy, jak o tom svědčí jeho román Penězokazi (1925). O sobě samém vypověděl s naprostou upřímností v autobiografickém románu Zemři a živ budeš (1926), ve kterém se přiznal ke své homosexualitě (přestože byl od roku 1895 ženat se svou sestřenicí Madeleine Rondeauxovou) a obhajoval ji. Na počátku třicátých letech začal projevovat sympatie k úsilí o sociální přestavbu světa. Byl okouzlen projektem komunistické společnosti, který ovšem chápal po svém jako uskutečnění moderně reformovaných vztahů prvotního křesťanství. Společně s André Malrauxem intervenoval v Berlíně za osvobození uvězněného komunistického funkcionáře Georgi Dimitrova a roku 1936 navštívil dokonce Sovětský svaz. Hluboké rozčarování z této cesty pak popsal ve své reportáži Návrat ze Sovětského svazu, která vyvolala ostrou kritiku ze strany tehdejších levicových intelektuálů, přestože mnoho z nich nemělo se sovětským prostředím vlastní zkušenosti (u nás například vystoupil s polemikou básník Stanislav Kostka Neumann ve své knize Anti-Gide). Roku 1947 obdržel Nobelovu cenu za literaturu za jeho obsáhlé a umělecky významné literární dílo, v němž lidské problémy a životní podmínky vystihl s neochvějnou láskou k pravdě a psychologickou bystrozrakostí (citace z odůvodnění Švédské akademie). Zemřel počátkem roku 1951 v Paříži. Byl pochován na hřbitově 'Cimetiè paroissiale de l 'eglise Saint Gabriel' v Cuverville v departementu Seine-Maritime. V roce 1952 zařadila katolická církev spisy A. Gida na Index zakázaných knih. Les Cahiers d'André Walter (1891, Sešity Andrého Waltera), románový deník vydaný anonymně, Le Traité du Narcisse (1891, Narkissos), esej o podstatě symbolu, Les Poésies d. 'André Walter (1892, Básně Andrého Waltera), sbírka básní vydaná anonymně, Le Traité du Narcisse (1892, Narkissos), esej, Le Voyage d'Urien (1893, Cesta urianova), fiktivní cestopis, Paludes (1895), povídka, satirický obraz pařížského literárního "bahnění", nenalézajícího odvahu ke svobodě a odvážnosti činu. Les nourritures terrestres (1897, Pozemské živiny), lyrická próza, proklamace autorova nového pohledu na svět, usilujícího o možnost plného rozvinutí a uplatnění osbnosti jedince, který odkládá vnucenou mu morálku, chce být nezávislý na lidském společenství a sleduje jen své individuální potřeby a cíle bez ohledu na překážky a i na oběti druhých lidí.

Question: Kde se narodil Andé Gide?

Answer: Paříž


El Valle (sopka)

Context: El Valle je masivní v současnosti neaktivní stratovulkán, který se nachází v centrální části Panamy, asi 80 km jihozápadně od hlavního města Ciudad de Panamá. Sopka leží na starší, 6 km široké pleistocénní kaldeře El Valle de Antón, jež vznikla přibližně před 1,1 milionu let. El Valle má druhý největší sopečný kráter na světě (5 x 8 km). Postkalderové stadium vulkanismu s sebou přineslo vznik komplexu tří dacitových lávových dómů nazvaných Cerro Pajita, Cerro Gaital, a Cerro Caracoral, jakož i sérii erupcí pliniovského typu, jež vyprodukovaly značné objemy pyroklastických proudů, jejichž depozity se nacházejí až ve vzdálenosti 25 km jižním směrem, nedaleko pobřeží Tichého oceánu. Sopečná činnost El Valle skončila asi před 13 000 roky. V současnosti je zdejší oblast předmětem geofyzikálního průzkumu. V kráteru sopky se rozkládá údolí s úrodnou lávovou půdou, jež poskytuje vynikající podmínky pro faunu i flóru. K zástupcům zdejší zvířeny patří mimo jiné "zlaté" žáby (atelopus panamský), modří motýli (Morpho menelaus) a mnoho druhů ptactva, například kolibříků, tangar, lejsků, holubů či datlů. == Reference == V tomto článku byl použit překlad textu z článku El Valle (sopka) na slovenské Wikipedii. == Externí odkazy == www.volcano.si.edu stratovulkán El Valle na Global Volcanism Program (anglicky)

Question: Ve kterém státě se nachází stratovulkán El Valle?

Answer: Panamy


Adolf Hitler

Context: Roku 1940 německá armáda zvítězila nad Francií, následujícího roku přepadla Sovětský svaz a postoupila hluboko do jeho území. Od roku 1943 však začala nabývat vrchu koalice Spojenců a Hitler svými nevhodnými zásahy do velení armády situaci ještě zhoršoval. Roku 1944 vyvázl z atentátu, který zosnovala skupina důstojníků v čele s plukovníkem Stauffenbergem, protože chtěla předejít drtivé porážce, k níž se pod Hitlerovým neschopným a fanatickým velením schylovalo. Na jaře 1945 Hitler uvízl v obleženém hlavním městě a 30. dubna spáchal ve svém bunkru sebevraždu spolu se svou družkou Evou Braunovou, kterou si těsně předtím vzal za manželku. Narodil se 20. dubna 1889 v městečku Braunau am Inn v Rakousku nedaleko bavorských hranic. Matka Adolfa Hitlera se jmenovala Klára Hitlerová, za svobodna Pölzlová. Jeho otec Alois Hitler, vlastním jménem Schicklgruber, se narodil jako nemanželské dítě Marie A. Schickelgruberové a Johanna G. Hiedlera. V roce 1876 si ale změnil své příjmení na Hitler, což byla zkomolenina jména Hiedler. Pracoval jako celní inspektor, Klára Pölzlová pracovala původně jako služka Aloisovy první ženy. Klára byla třetí ženou Aloise Hitlera a byla jeho vzdálenou sestřenicí. Proto si Hitlerovi rodiče museli vyžádat pro povolení k sňatku církevní dispens. Hitlerův pradědeček z matčiny strany se jmenoval Johann von Nepomuk Hüttler. Hitler se narodil jako čtvrté dítě ze šesti. Všichni jeho sourozenci zemřeli ještě v dětském věku, až na nejmladší sestru Paulu (1896-1960), která Hitlera přežila o mnoho let. Rodina penzionovaného státního úředníka Aloise Hitlera se často stěhovala z místa na místo, než se usadila ve vesnici Leonding nedaleko Lince. Hitler v té době navštěvoval nejméně pět základních škol. V době, kdy navštěvoval školu v benediktýnském klášteře v Lanbachu, zpíval ve sboru a chtěl se stát knězem. Prospěch na základní škole měl vcelku dobrý, ale na střední škole v Linci se značně zhoršil a nakonec střední školu nedokončil.

Question: Byl Alois Hitler nemanželské dítě?

Answer: Jeho otec Alois Hitler, vlastním jménem Schicklgruber, se narodil jako nemanželské dítě Marie A. Schickelgruberové a Johanna G. Hiedlera.


Káva

Context: V současné době se ovšem kávovníky pěstují po celém světě. Všude v oblastech, kde je pro jejich růst příznivé podnebí a další ekologické a ekonomické podmínky. Kávovníky v průběhu svého růstu potřebují dostatek vláhy i slunce, proto se jim nejlépe daří ve vlhkém tropickém pásmu. Každému druhu kávovníku ale vyhovuje trochu odlišné podnebí. Kávovníkové stromy nebo keře se dožívají poměrně vysokého věku (až třiceti let), ovšem v této době už poskytují nižší úrodu; nejvyšší výnosy dávají kávovníky po pěti až šesti letech. Co nejvyšším výnosům je třeba pomoci správnou péčí. Kávovníky se musí, stejně jako jiné pro nás méně exotické rostliny, pravidelně přihnojovat, prořezávat a chránit nově vzrostlé rostliny proti prudkému a žhnoucímu slunci. Z jednoho keře lze získat až 2,5 kg zelené kávy a z té 0,5 kg pražené kávy. Existují tři základní druhy kávovníků, které se odlišují růstem, svými nároky na pěstování i finální chutí kávy. Oblast, ve které kávovník roste, má rovněž vliv na chuť kávy. Kávovníky pěstované ve vyšších nadmořských výškách poskytují kávová zrna jemnější chuti a s nižším obsahem kofeinu. Mezi nejvýznamnější druh kávovníku patří Arabský kávovník. Roste ve vysokých nadmořských výškách. Kávovníky rostoucí v těchto výškách jsou méně odolné proti škůdcům a chorobám, jsou také velmi choulostivé na mrazíky. Vyhovují mu mírnější teploty nepřesahující 24 °C. Plody poskytují nejkvalitnější kávová zrna. Káva z tohoto druhu má nízký obsah kofeinu a její chuť je jemná a nasládle lahodná. Tvoří až 70 % z celkové produkce kávy na světě. Její zpracování je poměrně náročné, zrna se zpracovávají takzvanou "mokrou metodou", což znamená, že káva projde procesem fermentace. Tento způsob zpracování je finančně náročnější, a proto je také výsledná cena této kávy vyšší než u ostatních druhů. Druhým významným kávovníkem je robusta. Vyznačuje se tmavší barvou, výraznější, zemitější (drsnější), méně vytříbenou chutí než arabský kávovník. Robusta není tolik náročná na pěstování, je odolnější proti škůdcům a poskytuje vyšší výnosy. Tomuto kávovníku vyhovuje stálejší počasí s vyššími teplotami. Nejlépe snáší teploty kolem 30 °C. Kávová zrna jsou zpracována tzv. "suchou metodou", která není tak finančně náročná. Výsledkem je cena výrazně nižší. Používá se především do směsí s ostatními druhy. Ve směsi s arabikou snižuje cenu. Nejméně významným druhem kávovníku je Coffea liberica. Vzrůstem je všech druhů kávovníku je nejvyšší.

Question: Co je po ropě druhou nejprodávanější komoditou na světě?

Answer: Káva


Niels Bohr

Context: V roce 1913 Bohr vyvinul na základě představ Ernesta Rutherforda (model atomu s jádrem) a kvantové hypotézy (energie záření probíhá po určitých "žmolcích", kvantech) Maxe Plancka, již rozvinul dále Albert Einstein, tzv. Bohrův model atomu (první kvantový model atomu). V roce 1918 model rozšířil o princip korespondence (nárok kvantové teorie být racionální generalizací klasické teorie), čímž se mu podařilo svou teorii prosadit (dnes označovaná jako starší kvantová teorie). V roce 1920 založil Ústav teoretické fyziky v Kodani, jehož byl celoživotním ředitelem. Roku 1921 teoreticky vysvětlil periodickou soustavu prvků na základě svého modelu atomu rozšířeného Arnoldem Sommerfeldem. Roku 1927 ve spolupráci zejména s Wernerem Heisenbergem předběžně ukončili vývoj kvantové teorie vznikem tzv. kodaňské školy kvantové teorie. Po náročných diskusích na přelomu roku 1926 a 1927 nakonec Heisenberg souhlasil s Bohrovým názorem, že atomové jevy nabývají jak částicových, tak vlnových vlastností, tj. mají duální charakter. S tzv. dualismem přišel na počátku století již Albert Einstein pro záření (světlo) a Louis de Broglie ve dvacátých letech pro hmotu (například elektrony). Heisenberg původně "nesnášel" E. Schrödingerovu vlnovou mechaniku (1926) a Schrödinger naopak "nesnášel" částicové pojetí přírody, tzn. Heisenberg-Born-Jordanovu maticovou mechaniku (1925), Heisenbergovy relace neurčitosti (1927) a M. Bornovu pravděpodobnostní interpretaci vlnové mechaniky (1926), Schrödinger věřil na hmotné vlnění. Kodaňská škola též zahrnuje Bohrův princip komplementarity (Bohr pojem princip nepoužíval). Jevy v mikrosvětě jsou neurčité, nelze při jejich pozorování striktně rozlišit a kontrolovat to, co patří na stranu pozorovatele či měřicích přístrojů a co na stranu měřeného jevu či částice (jedná se o nekontrolovatelné interagující systémy). Je proto nutné mikroskopické jevy vysvětlovat nikoli po vzoru klasické fyziky a tradičního subjekt-objektového rozlišení, ale na základě výsledků výlučných experimentů a protikladných nebo neslučitelných popisů, jež se pro vyčerpávající a smysluplný popis zkoumaného jevu musí rovnocenně doplňovat. Bohr tento komplementární epistemologický rámec posléze aplikoval například v psychologii, antropologii, theologii a biologii. V roce 1935 se začal zabývat jadernou fyzikou. Zavedl model složeného jádra a rozvinul tzv. kapkový model jádra atomu. V roce 1939 spolu s jinými fyziky objevil pro praxi významné procesy štěpení jádra uranu. S Johnem A. Wheelerem o tom napsali významný článek Mechanismus jaderného štěpení, který vyšel v den vypuknutí druhé světové války, 1. září 1939 (Phys. Rev. 56, 426). V letech 1943 až 1945 žil v emigraci v USA, kde byl zapojen do projektu Manhattan. Bohrovi jsou věnovány české webové stránky Niels Bohr jako vědec, filosof a občan http://nielsbohr.webnode.cz/.

Question: Kde zemřel Niels Henrik David Bohr?

Answer: Kodaň


Tom Martinsen

Context: Tom Martinsen Tom Martinsen Narození 4. srpna 1943 Úmrtí 31. března 2007 (ve věku 63 let) Povolání fotograf Některá data mohou pocházet z datové položky.Chybí svobodný obrázek. Tom Martinsen (4. srpna 1943 – 31. března 2007) byl norský fotograf. Životopis Narodil se v Tø. V letech 1968–1971 studoval fotografii a dokumentární film u Christera Strömholma ve Stockholmu. Sám popsal setkání se školou a Strömholmem jako „dostat pánví do hlavy“. Roky ve Fotoskolanu byly pro Martinsenův pohled na fotografie rozhodující. Od roku 1973 byl jmenován zpravodajským fotografem pro noviny Dagbladet. V roce 1972 získal cenu za Fotografii roku. Byl spoluzakladatelem galerie Fotogalleriet v Oslu v roce 1977. Martinsenovy fotografie byly zakoupeny Norskou kulturní radou, Norským muzeem fotografie – Preus museum v Hortenu, Lillehammer Art Museum a Moderna Museet ve Stockholmu. Nová generace norských fotožurnalistů Patřila k ní generace fotografů Toma Martinsena a s jeho fotografickým vzděláním představoval generační změnu v norské novinářské fotografii. Nejen proto, že měl fotografické vzdělání (fotožurnalisté do té doby málokdy měli významné odborné vzdělání), ale také díky svému přístupu k fotografii. Jednou řekl: „ohnisková vzdálenost je věcí morálky. Teleobjektiv je nemorální věc, pokud jde o lidi. Se širokým objektivem se musíte ukázat. Postavíte se na pozici, která je otevřená a čestná.“[1] Některé z nejslavnějších fotografií v norských médiích z posledních let pocházejí z ruky a fotoaparátu Toma Martinsena. Příkladem tohoto jsou jeho známé fotografie: osvícený Bob Dylan (Scandinavium, Göteborg) fotografovaný v zákulisí[2] nebo barevný portrét spisovatele Daga Solstada na noční zasněžené ulici.[3] Martinsen byl také vášnivým fotografem přírody a byl také známý svými přírodovědnými studiemi v černobílém provedení, zejména z Tjø Vestfold a krajiny USA. Martinsen mnoho let editoval pravidelný sloupec Moment v sobotní příloze Magasinet novin Dagbladet. Každý týden popisoval klíčová díla z historie fotografie. Název sloupce vzal z výrazu Henri Cartier-Bressona „rozhodující okamžik“, který Bresson definoval jako „současné zachycení významného okamžiku ve zlomku vteřiny, jakož i přesné uspořádání prvků, které dají události správný výraz.“[4] Výstavy Bilder fra Verdens Ende, Fotogalleriet, Oslo (1979) Separatutstilling, Preus Fotomuseum, Horten Min egen road movie, Filmfestivalen, Haugesund (1994) Vest – en veifortelling, Fotogalleriet, Oslo (1994) Lillehammer kunstmuseum, Lillehammer (2003) (med Rolf M. Aagard), samostatná výstava Kunstforeningen Verdens Ende, Tjø (2005), samostatná výstava Nord for havets ende, Preus Fotomuseum, Horten (2006) Knihy Mezi jeho nejznámější publikace patří kniha 118 ø (118 momentů) z roku 2003.[5]

Question: Kde se studoval fotografii a dokumentární film Tom Martinsen?

Answer: Stockholmu


Prase domácí

Context: Jsou poražena, jakmile dosáhnou stanovené porážkové hmotnosti (zpravidla 80–120 kg). Po dosažení této hmotnosti již prase neroste, pouze tuční. Prasata, chovaná pro sádlo, se proto porážejí až o něco později, většinou až ve věku jednoho a půl roku. Déle se pochopitelně nechávají žít také chovné prasnice a plemenní kanci. Kromě masa a sádla se využívá i vepřová kůže, zvaná krupon, štětiny a prasečí hnůj či kejda. Prasata jsou ve Francii využívána jako pracovní zvířata při hledání lanýžů, v bývalé Jugoslávii se prasata používala také ke zneškodňování min. Pro podobnost svých orgánů s lidskými je prase ve vyspělých zemích jedním z nejpoužívanějších laboratorních zvířat. Zakrslá plemena prasat se v poslední době někdy chovají také jako domácí mazlíčci. Prase domácí je všežravé. Ve velkochovech se prasata krmí převážně průmyslově vyráběnými granulemi, mezi další používaná krmiva patří brambory, kukuřice, obilný šrot a kuchyňské odpadky. Prasata domácí, která uniknou do přírody, zdivočí a mohou působit značné škody (jako např. na Novém Zélandu). Prase rychle přibývá na váze a je velmi plodné, v průměru mívá 8 až 14 mláďat. Březost mívá dvakrát do roka, cca 6-12 selat při každém vrhu.

Question: Jak se nazývájí nevykastrovaní samci prasete?

Answer: kanci


Maršál

Context: Maršál (v odvozené podobě i maršálek) je slovo používané v rámci oficiálních titulů v celé řadě organizací a společenských odvětví. Nejznámější je asi jeho použití v ozbrojených silách; v některých státech představuje (polní) maršál nejvyšší vojenskou hodnost, byť někdy pouze čestnou. Slovo pochází ze starohornoněmeckých slov marah (kůň) a scalch (služebník), které původně znamenalo vrchního štolbu (správce stájí). Vrchními štolby byli ve středověku jmenováni důvěryhodní členové dvora, přičemž reputace jejich titulu a úřadu stoupala. Během posledních několika století se titul maršál začal používat na řadě postů a hodností. Lze je najít nejen v armádě, ale též v například v politice (např. maršálek Sejmu v Polsku), ve Spojených státech amerických u státní policie, naproti tomu u armády ne. Hodnost polního maršála nebyla v USA nikdy zavedena, aby žádný vojenský velitel nedosáhl vyšší hodnosti než George Washington.[zdroj? ] Na jejich místě působili tzv. pětihvězdičkoví generálové a i těch bylo jen několik. Jedinou výjimku tak představuje Douglas MacArthur, který se stal polním maršálem díky svému působení ve filipínské armádě. Současná česká armáda (AČR) žádnou maršálskou hodnost neužívá. Podobně tomu bylo i v zaniklém Československu. Přesto do dějin vešlo několik Čechů, kteří tento titul získali. V 17. století v době třicetileté války se vyznamenali celkem tři čeští polní maršálové. Během vzpoury českých stavů, která celou třicetiletou válku odstartovala, byl zvolen jako nejvyšší velitel a polní maršál stavovského vojska Linhart Colona z Felsu. Zemřel 13. dubna 1620 po prohrané bitvě s císařskou armádou Karla Bonaventury Buquoye u Sinzendorfu. Na straně Habsburků stál v této době Albrecht Václav Eusebius z Valdštejna. Vedle Jana Tserclaese Tillyho byl polní maršál a nejvyšší velitel (generalissimus) císařských vojsk. Později ovšem upadl u panovníka v nemilost a byl úkladně zavražděn v Chebu. Významnou měrou k záchraně Evropy před osmanským nebezpečím přispěl český polní maršálek Zdeněk Kašpar Kaplíř ze Sulevic. Jeho děd byl Kašpar Kaplíř ze Sulevic - jeden z 27 českých pánů popravených na Staroměstském náměstí 21. června 1621. Stejně jako on byl Zdeněk Kašpar vyznáním původně evangelík a v mládí sloužil v exilu ve vojskách Sasů a Švédů, ale později konvertoval ke katolictví a přeběhl k Habsburkům.

Question: Užívá současná česká armáda maršálskou hodnost?

Answer: Současná česká armáda (AČR) žádnou maršálskou hodnost neužívá.


Paso doble

Context: Paso doble (někdy psáno pasodoble, španělsky dvojkrok) je druh latinskoamerického tance, který symbolicky znázorňuje koridu. První zmínka o tomto tanci pochází z roku 1918 jako o španělském onestepu. Známějším se stává v první polovině 20. let, kdy se víc rozšířil. Standardizovali ho francouzští taneční učitelé. Jeho původ je ve Španělsku v lidových tancích oslavujících vítězného toreadora při býčích zápasech. Partner vyjadřuje toreadora v aréně, partnerka představuje toreadorův šátek (muletu). Soutěžním tancem se paso doble stalo po druhé světové válce. Paso doble se tančí ve 2/4 taktu a jeho tempo se pohybuje mezi 60 a 62 takty za minutu (metronom 120-124). Paso doble se na tanečních soutěžích tančí až od taneční třídy "C". == Figury == Figury podle ČSTS: Na místě – Sur Place Základní pohyb – Basic Movement Výzva – Apel Přeměny vpravo a vlevo – Chasses to Right and Left Zdvihy vpravo a vlevo – Elevations to Right and Left Z místa – Déplacement Útok – Attack Oddálení – Separation základní – Basic se spádným zakončením – with Fallaway ending do spádného zášvihu – to Fallaway Whisk se šátkovou chůzi dámy do spádného zášvihu – with Ladýs Caping Walks to Fallaway Whisk Synkopované oddálení – Syncopated Separations

Question: Druh jakého tance je paso doble?

Answer: latinskoamerického


Cena Emmy

Context: Cena Emmy (anglicky Emmy Award) představuje každoročně udělované americké televizní ocenění, televizní obdoba filmových Oscarů. Jsou vedeny ve více odvětvích amerického televizního průmyslu a jsou předávány na rozdílných každoročních ceremoniích během celého roku. Nejznámějšími předáváními jsou Primetime Emmys a Daytime Emmys, které hodnotí výjimečnou práci v americkém zábavném programu v průběhu dne a večera. Mezi další známé ceremonie cen Emmy patří ty, které hodnotí sportovní vysílání, národní televizní zprávy a dokumentární pořady, národní pracovní a finanční zprávy a technologické a inženýrské úspěchy v televizi. Tři podobné, ale oddělené organizace organizují cen Emmy: akademie televizního umění a věd (ATAS), národní akademie televizního umění a věd (NATAS) a mezinárodní akademie televizního umění a věd (IATAS). Každá z organizací je zodpovědná za vytváření specifické složky na předávání cen. První cena Emmy byla udělena 25. ledna 1949 při premiérovém slavnostním ceremoniálu v Hollywood Athletic Club Shirley Dinsdaleové v kategorii nejlepší televizní osobnost. Primetime Emmys - oceňují herce, režiséry, scenáristy a pořady v hlavním čase amerického vysílání. Ceremonie se většinou koná v měsíci září. Daytime Emmys - oceňují pořady, herce, moderátory, scenáristy, režiséry a španělské programy, vysílané od 2:00 do 18:00 hodin. Sports Emmys - oceňují sportovní pořady, dokumenty, studiové show, sportovní akce, střih, kameru, studiové týmy, osobnosti sportovního dění (reportéry, moderátory...) News & Documentary Emmys - oceňují noviny.

Question: Kdy byla udělena první ceny Emmy?

Answer: 25. ledna 1949


Obraz Doriana Graye

Context: Obraz Doriana Graye (The Picture of Dorian Gray) je román, který napsal britský literát Oscar Wilde. Poprvé byl publikován jako úvodní příběh v časopise Lippincott's Monthly Magazine dne 20. června 1890. Později jej Wilde přepsal, několikrát pozměnil a přidal několik kapitol. Novou verzi poté vydalo v dubnu o rok později vydavatelství "Ward, Lock, and Co.". Do češtiny přeložil Jiří Zdeněk Novák. Román v sobě obsahuje hororové prvky (s gotickým nádechem) a faustovské téma. Zachycuje umělecké pohnutky dekadence i homosexuality, proto byla kniha po svém vydání mnohými odsuzována. Dnes je považována za jeden z pilířů moderní literatury, je jí ovlivněno mnoho dalších děl. Kniha byla zfilmována americkým režisérem Davidem Rosenbaumem v roce 2004 a britským režisérem Oliverem Parkerem v roce 2009. V roce 2006 na motivy knihy vznikl původní český muzikál Obraz Doriana Graye. Dorian Gray - pohledný mladý aristokrat, který se vlivem lorda Henryho mění k špatnému lord Henry Wotton - dekadentní aristokrat s pokřiveným světonázorem, ve společnosti je však oblíbenou hvězdou Basil Hallward - utopicky smýšlející malíř věřící v dobro, okouzlený Dorianem Sibyla Vaneová - mladičká. a nadaná herečka, velmi naivní a plná romantických ideálů James Vane - bratr Sibyly, lehce neotesaný dobrodruh, námořník pan Issacs - ředitel druhořadého divadla, kde hraje Sibyla; kdysi finančně pomohl rodině Vaneových a žádá si za to Sibylu jako herečku Alan Campbell - bývalý Dorianův nerozlučný přítel, výborný chemik, biolog a hudebník sir Geoffrey Clouston Příběh vypráví o mladém Dorianu Grayovi. Ten svou krásou učaruje malíři Basilu Hallwardovi.

Question: Kterého dne byl román Obraz Doriana Graye poprvé publikován?

Answer: 20. června


Městečko Twin Peaks

Context: Seriál sleduje vyšetřování brutální vraždy populární dívky a středoškolské královny, Laury Palmerové (Sheryl Lee), jež vede speciální agent FBI Dale Cooper (Kyle MacLachlan). Pilotní díl Městečka Twin Peaks byl poprvé vysílán 8. dubna 1990 na televizní stanici ABC a později bylo natočeno dalších sedm dílů a druhá série, která se dostala do vysílání 10. června 1991. Název seriálu vychází z jeho zasazení do malého fiktivního městečka ve státě Washington. Exteriéry byly natočeny v městech Snoqualmie a North Bend. Většina interiérů pak byla natočena v ateliérech v San Fernando Valley, jež se nachází v blízkosti Hollywoodu. Městečko Twin Peaks se stalo jedním z nejlépe hodnocených seriálů 90. let s příznivými kritickými ohlasy na národní i mezinárodní úrovni. Seriál si získal širokou základnu fanoušků. Stal se součástí popkultury. Na seriál existuje mnoho odkazů v jiných televizních seriálech, reklamách, komiksech, videohrách, filmech a textech písní. Snižující se divácká sledovanost vedla ABC k nátlaku, aby totožnost Lauřina vraha byla odhalena již uprostřed druhé série. Toto odhalení však v kombinaci se střetem s jinými seriály vysílanými ve stejný čas vedlo k ještě většímu propadu ve sledovanosti a ke zrušení celého seriálu. V roce 1992 byl natočen celovečerní film Twin Peaks, jenž tvoří prequel k seriálu. Film však v Americe nebyl komerčně úspěšný. Roku 2014 bylo oznámeno, že seriál získá pokračování. První díl seriálu Twin Peaks, jehož autory jsou opět Frost a Lynch, byl odvysílán na stanici Showtime dne 21. května 2017. Ráno, 24. února, ve městě Twin Peaks, ve státě Washington, objeví dřevorubec Pete Martell na břehu řeky nahé tělo pečlivě zabalené v igelitu. Následuje příjezd šerifa Harry S. Trumana, jeho zástupců a doktora Willa Haywarda, a dochází k zjištění, že tělo patří místní středoškolské krasavici Lauře Palmerové, jež je mezi obyvateli Twin Peaks považována za vzor nevinnosti a mravní čistoty. Tato zpráva se rychle rozšíří mezi obyvateli města, především mezi Lauřinou rodinou a jejími přáteli. Mezitím je na druhé straně státní hranice nalezena další dívka, Ronette Pulaskiová, jak bez cíle a nepříčetně bloudí podél železniční trati. Protože Ronette byla nalezena za hranicí státu, je k vyšetřování případu povolán agent FBI Dale Cooper. Cooper při prvotní prohlídce těla odhalí malý papírek s písmenem R ukrytý pod nehtem. Na městském shromáždění ještě téže noci, Cooper informuje obyvatele města, že styl provedení vraždy se shoduje s vrahem, jenž v předchozím roce zavraždil jinou dívku v jihozápadním Washingtonu, a důkazy naznačují, že tento vrah žije v Twin Peaks.

Question: Ve kterém roce byl natočen film Twin Peaks, který dějově předchází seriálu?

Answer: 1992


Marie II

Context: Marie II. Stuartovna (30. dubna 1662 – 28. prosince 1694) byla královna Anglie, Skotska a Irska od roku 1689 až do své smrti. Protestantská Marie se dostala na trůn po slavné revoluci, která vyústila ve svržení jejího otce katolického Jakuba II. Marie vládla společně se svým manželem Vilémem III. V době kdy byl Vilém v Anglii, spravoval státní záležitosti on, ale při jeho časté nepřítomnosti, když byl Vilém na vojenském tažení, vládla Marie sama, i když se s Vilémem často radila. Velmi aktivně se zapojovala do církevních záležitostí a správy Anglikánské církve. == Mládí == Marie se narodila v St James's Palace 30. dubna 1662 jako nejstarší dcera Jakuba, vévody z Yorku (později Jakuba II.) a jeho první ženy Anny Hydeové. Jejím strýcem byl král Karel II. Z osmi dětí Anny Hydeové se dožily dospělosti pouze Marie a její sestra Anna. Vévoda z Yorku konvertoval ke katolictví roku 1668 nebo 1669, Marie a Anna však byly na pokyn Karla II. vychovávány v protestantském duchu. Mariina matka zemřela roku 1671 a její otec se roku 1673 podruhé oženil s Marií Modenskou. V patnácti letech byla Marie zasnoubena nizozemskému protestantskému místokráli Vilémovi, princi Oranžskému. Zpočátku král Karel preferoval její zasnoubení s následníkem francouzského trůnu, ale později, pod nátlakem parlamentu a s nepřijatelností politické koalice s Francií, souhlasil se zásnubami. Pod nátlakem parlamentu souhlasil se zasnoubením i její otec vévoda z Yorku, který se domníval, že si tak zvýší svou popularitu mezi protestanty.

Question: Kdy nastoupila na trůn královna Marie II. Stuartovna?

Answer: roku 1689


Herbert Spencer

Context: Mnoho z jeho myšlenek vstoupilo do všeobecného povědomí, jen málo lidí však dnes tuší, kdo je jejich původním autorem. Herbert Spencer se narodil 27. dubna 1820 v britském městě Derby do rodiny učitele. Školu však pro své chatrné zdraví nikdy nenavštěvoval a jeho vzdělávání se věnoval zprvu jeho otec, následně strýc. Ani v dospělosti Spencer nikdy nenavštěvoval univerzitu a byl typickým samoukem. Ve čtyřicátých letech začal pracovat jako publicista, roku 1848 se stal zástupcem vydavatele časopisu Economist, kde působil až do roku 1852. V Londýně se seznámil s mnoha osobnostmi tehdejší britské vědecké elity a napsal zde též svou první práci "Social Statics" (1850). V roce 1853 zemřel Spencerův strýc a odkázal svému synovci značné dědictví, které mu umožnilo zanechat publicistické činnosti a stát se soukromým učencem. Druhá Spencerova kniha "The Principles of Psychology" však nebyla přijata zdaleka tak vřele jako jeho prvotina. Na počátku šedesátých let Spencer zahájil snahu o vytvoření univerzálního filozofického systému, schopného zajistit společný teoretický základ lidského vědění. V rámci tohoto projektu publikoval řadu knih, jimiž se snažil pokrýt široké spektrum vědeckého poznání: First Principles (1862) Principles of Biology (1864-1867) Principles of Sociology (1876-1896). Principles of Ethics (1879-1893) Jako vědec začal být Spencer uznáván až během 70. let 19. století, ale přestože jeho věhlas nabyl celosvětového významu, ke konci života si stěžoval, že zůstal nedoceněn. Zemřel v prosinci roku 1903. Spencer ve svých úvahách navazoval jen na nemnoho předchůdců. Mezi nejvýznamnější patřil evolucionista a Spencerův přítel Thomas Huxley, který jej seznámil s myšlenkami Charlese Darwina, s nímž posléze Spencer navázal dlouholeté korespondenční styky. Spencer vědecké knihy takřka vůbec nečetl a vědomosti získával především z periodik, diskuzí s kolegy a od svých asistentů. Proto je jeho myšlenkové kořeny třeba hledat zejména v londýnském intelektuálním prostředí poloviny 19. století (především v přírodovědeckých kruzích), dále v politické ekonomii a do jisté míry i v sociologických koncepcích Augusta Comta.

Question: Co chtěl Herbert Spencer vytvořit začátkem 60. let?

Answer: univerzálního filozofického systému


Lucemburkové

Context: Lucemburkové byli druhou českou královskou dynastií. Zemím Koruny české vládli v letech 1310-1437. Od roku 1196 vládli v lucemburském hrabství, v roce 1387 získali uherský trůn. V letech 1373-1415 drželi Braniborsko. Lucemburkové drželi říšskou korunu od roku 1308 až do roku 1437 (s výjimkou let 1313-1346 a 1400-1410). Podle spisu Jana z Arrasu odvozovali Lucemburkové svůj původ od bájné víly Meluzíny. Skutečnou zakladatelkou rodu však byla hraběnka Ermesinda (asi 1186 - 1247), jediný potomek hraběte Jindřicha IV. Slepého. Lucemburkové pocházejí z jejího manželství s Walramem, hrabětem Limburským (proto byli někdy označováni i jako rod limburský). Původní državou rodu bylo nevelké hrabství lucemburské na západní hranici Svaté říše římské, dnes území velkovévodství Lucemburského a belgické provincie Luxembourg. Mocenský vzestup Lucemburků na přelomu 13. a 14. století souvisel se strategickým spojenectvím s Francií, jejíž zájmy v Říši zastupovali. Prvním úspěchem bylo zvolení Balduina Lucemburského na stolec trevírského kurfiřta - arcibiskupa. Ten se tak stal jedním z nejmocnějších mužů říše. Roku 1308 se rodu lucemburských hrabat dostalo největší cti: Jindřich VII. Lucemburský byl po násilné smrti Albrechta Habsburského zvolen králem v římskoněmecké říši.

Question: Od kdy vládli Lucemburkové v lucemburském hrabství?

Answer: 1196


Togo

Context: Republika Togo (francouzsky République togolaise) je stát v západní Africe ležící na pobřeží Atlantského oceánu (Beninský záliv), tzv. Zlatonosné pobřeží. Rozlohou 56785 km2 se řadí mezi menší státy afrického kontinentu. Na západě hraničí s Ghanou (877 km), na severu s Burkinou (126 km) a na východě s Beninem (644 km). Pobřeží na jihu je dlouhé jen 56 km. Pobřeží Toga se od konce 15. století postupně stalo cílem zájmu Portugalců, Nizozemců, Francouzů a Angličanů, zejména obchodníků s otroky. Počátkem 18. století vytvořily kmene Ewe v jižní části země kmenový svaz, sever se stal součástí domorodých království Dagomba a Gondža. Od 2. poloviny 19. století zesílilo pronikání německých kolonizátorů, roku 1884 byl nad jižní částí Toga vyhlášen německý protektorát, v roce 1905 se z celého území stala německá kolonie. Hned po vypuknutí 1. světové války Togo obsadila francouzská a britská vojska. V roce 1922 bylo Togo vyhlášeno mandátním územím Společnosti národů pod správou Francie (východní část směrem k Dahome) a Velké Británie (západní část směrem ke Zlatonosnému pobřeží). Během 2. světové války byla francouzská část do roku 1942 loajální vichistickému režimu, poté Svobodné Francii. Vznikl také Výbor tožské jednoty, který významně přispěl k úsilí za dosažení nezávislosti. V roce 1946 se Togo stalo poručenským územím v britské a francouzské správě. O deset let později se v Brity spravované části uskutečnil plebiscit, na jehož základě došlo k jejímu připojení ke Zlatonosnému pobřeží (Ghana). Francouzské části byla přiznána vnitřní samospráva. V roce 1958 se Togo stalo autonomní republikou v rámci Francouzského společenství. Úplná nezávislost Tožské republiky byla vyhlášena 27. dubna 1960, prezidentem se stal Sylvanus É. Olympio.

Question: Sousedí Togo s Ghanou?

Answer: Na západě hraničí s Ghanou (877 km), na severu s Burkinou (126 km) a na východě s Beninem (644 km).


Josef Škvorecký

Context: Josef Škvorecký (27. září 1924 Náchod - 3. ledna 2012 Toronto) byl česko-kanadský spisovatel-prozaik, esejista, překladatel a exilový nakladatel, spolu s manželkou Zdenou Salivarovou zakladatel exilového nakladatelství '68 Publishers v Torontu. Patřil k nejvýznamnějším českým poválečným prozaikům.[zdroj? ] Dětství prožil v Náchodě. Otec byl bankovní úředník, ale angažoval se i jako náčelník místní sokolské organizace a jako správce sokolského kina. Po maturitě na gymnáziu v Náchodě 1943 pracoval "totálně nasazen" jako pomocný dělník v náchodské továrně Metallbauwerke Zimmermann und Schling a později v Novém Městě nad Metují, koncem války pak ještě v přádelně firmy Bartoň v Náchodě. Na univerzitu mohl nastoupit až po skončení války, kdy byly vysoké školy zase otevřeny. Nejprve krátce studoval na lékařské fakultě Univerzity Karlovy v Praze, pak 1946 přestoupil na filozofickou fakultu - obor angličtina a filosofie, absolvoval v roce 1949. Na umístěnku působil jako učitel na středních školách v Broumově a Polici nad Metují a Vyšší sociální škole v Hořicích v Podkrkonoší. Roku 1951 získal doktorát (prací Thomas Paine a jeho vztah k dnešku) a nastoupil dvouletou vojenskou službu. Po návratu z ní 1953 nastoupil jako redaktor angloamerické redakce Státního nakladatelství krásné literatury a umění (SNKLU, pozdější Odeon). V letech 1953-1960 bydlel v ulici Na Březince 1159/13 na pražském Smíchově. V roce 1956 nastoupil jako redaktor dvouměsíčníku Světová literatura, v letech 1957-1958 jako zástupce šéfredaktora. Po politickém skandálu následujícím vydání jeho prvního románu Zbabělci roku 1958 musel redakci opustit, ale mohl se vrátit do angloamerického oddělení SNKLU. V roce 1958 se oženil se svou přítelkyní Zdenou Salivarovou. Spisovatelem z povolání (československá specialita, jako i jiných satelitů SSSR a SSSR samotného) se stal roku 1963.

Question: Kde se narodil Josef Škvorecký?

Answer: Náchod


Europium

Context: Všechny tyto prvky tvoří například vysoce stabilní oxidy, které nereagují s vodou a jen velmi obtížně se redukují. Ze solí anorganických kyselin jsou důležité především fluoridy a fosforečnany, jejich nerozpustnost ve vodě se používá k separaci lanthanoidů od jiných kovových iontů. Europité soli mají obvykle narůžovělou barvu. Chemické vlastnosti jeho solí v mocenství Eu2+ jsou značně podobné sloučeninám vápníku a dalších kovů alkalických zemin. Důležitou vlastností je zde rozpustnost hydroxidu Eu(OH)2, čehož je možné využít k oddělení od zbylých lanthanoidů, jejichž hydroxidy jsou ve vodě prakticky nerozpustné. Soli Eu2+ jsou bezbarvé. Historie objevu Roku 1890 objevil Paul-Émile Lecoq de Boisbaudran neznámé emisní čáry ve spektru frakce ze separace prvků vzácných zemin s převahou samaria a gadolinia a přiřadil je doposud neznámému prvku z řady lanthanoidů. Izolaci čistého prvku provedl teprve roku 1901 francouzský chemik Eugè Demarçay a pojmenoval jej po kontinentu Evropa. Výskyt a výroba Europium je v zemské kůře obsaženo pouze v koncentraci asi 1,2 mg/kg, o jeho obsahu v mořské vodě údaje chybí. Ve vesmíru připadá jeden atom europia na 400 miliard atomů vodíku. V přírodě se europium vyskytuje pouze ve formě sloučenin. Neexistují však ani minerály, v nichž by se některé lanthanoidy (prvky vzácných zemin) vyskytovaly samostatně, ale vždy se jedná o minerály směsné, které obsahují prakticky všechny prvky této skupiny. Mezi nejznámější patří monazity (Ce, La, Th, Nd, Y)PO4 a xenotim, chemicky fosforečnany lanthanoidů , dále bastnäsity (Ce, La, Y)CO3. F– směsné flourouhličitany prvků vzácných zemin a např. minerál samarskit ((Y,Ce,U,Fe)3(Nb,Ta,Ti)5O16). Velká ložiska těchto rud se nalézají ve Skandinávii, USA, Číně a Vietnamu. Významným zdrojem jsou i fosfátové suroviny – apatity z poloostrova Kola v Rusku. V roce 2018 byl ohlášen nález ložiska bohatého na yttrium, dysprosium, europium a terbium poblíž japonského ostrůvku Minamitori (asi 1 850 km jihovýchodně od Tokia).[2]

Question: Jakou má chemickou značku Europium?

Answer: Eu


Německo

Context: Z jižní Skandinávie a severního Německa od 1. století př. n. l. postupovali Germáni jižním, východním a západním směrem a přišli do kontaktu s keltskými kmeny Galů, jakožto i s íránskými, baltskými a slovanskými kmeny ve střední a východní Evropě. Pod vládou císaře Augusta začalo Římské impérium území Germánie napadat (oblast rozprostírající se zhruba od Rýna po Ural). V roce 9 n. l. byly tři římské legie vedené Publiem Quinctiliem Varem v bitvě v Teutoburském lese poraženy cheruským vůdcem Arminiem. Okolo roku 100, kdy Tacitus napsal knihu Germania, se germánské kmeny usadily podél řek Rýn a Dunaj (Limes Germanicus) a zabíraly většinu území dnešního Německa, Rakouska, jižního Bavorska a západního Porýní. Nicméně tato území spadala pod Řím jako provincie.Ve 3. století se objevila řada západních germánských kmenů: Alamani, Frankové, Chattové, Sasové, Frísové a Durynkové. Kolem roku 260 začali Germáni nájezdy na římská území. Po invazi Hunů v roce 375 a s úpadkem Říma od roku 395 se germánské kmeny přesunuly dále na jihozápad.

Question: Jaká je nejvýznamnější německá řeka?

Answer: Rýn


Muammar Kaddáfí

Context: Muammar Kaddáfí či al-Kaddáfi /arabsky audio/ (7. června 1942 Syrta - 20. října 2011 Syrta) byl voják s hodností plukovníka, který byl od roku 1969 jako "Vůdce Velké revoluce z 1. září a Libyjské arabské lidové socialistické džamáhíríje" vládcem Libye a do roku 2011 byl také jeden z nejdéle vládnoucích vůdců na světě. Po vypuknutí povstání v únoru roku 2011 a následné vojenské intervenci mezinárodních sil v březnu roku 2011 se oblast pod jeho kontrolou zmenšila, načež začal zpět ztracené území dobývat. Během července a srpna 2011 se však situace opět obrátila a 23. srpna 2011 povstalci dobyli Kaddáfího sídlo Báb al-Azízíju, aniž by nalezli samotného diktátora. Byl stíhán Mezinárodním trestním soudem kvůli obviněním ze spáchání zločinů proti lidskosti. 20. října 2011 byl dopaden skupinou povstalců, lynčován a poté zastřelen. Narodil se jako syn kočovného beduínského zemědělce v poušti nedaleko přístavního města Syrta v roce 1942. Základní vzdělání získal v Misurátě. V období studií byl zastáncem ideologie egyptského státníka Gamála Abdula Násira a stal se zapřisáhlým odpůrcem monarchie. V roce 1961 byl vyhozen z internátní školy ve městě Sabhá za nepovolené organizování studentů a účast na demonstracích proti vystoupení Sýrie ze svazku Sjednocené arabské republiky.

Question: V jakém městě zemřel Muammar Kaddáfí?

Answer: Syrta


Hassium

Context: Hassium (chemická značka Hs) je šestnáctým transuranem, silně radioaktivní kovový prvek, připravovaný uměle v cyklotronu nebo urychlovači částic. Hassium doposud nebylo izolováno v dostatečně velkém množství, aby bylo možno určit všechny jeho fyzikální konstanty. Při své poloze v periodické tabulce prvků by svými vlastnostmi mělo připomínat osmium. Předpokládalo se tedy, že je hassium vedle osmia, ruthenia, iridia a xenonu pátým prvkem schopným vytvořit oxid s prvkem v oxidačním čísle VIII, což bylo potvrzeno na začátku 21. století přípravou první sloučeniny toho prvku, oxidu hassičelého.[1][2][3] Historie První přípravu prvku s atomovým číslem 108 oznámili němečtí fyzici Gottfried Münzenberg a Peter Armbruster roku 1984 z Ústavu pro výzkum těžkých iontů v německém Darmstadtu. Bombardováním izotopu olova jádry atomu železa získali izotop 265Hs s poločasem rozpadu přibližně 2 ms.[4] 20882 Pb + 5826 Fe → 265108 Hs + 10 n Prvek byl poté pojmenován po spolkové zemi Hesensko, ve které k objevu došlo a zasedání IUPAC v roce 1997 toto pojmenování schválilo.[5] Izotopy Doposud je známo 15 následujících izotopů hassia: IzotopRok objevuReakcePoločas přeměny 263Hs2008208Pb(56Fe,n)0,74 ms 264Hs1986207Pb(58Fe,n)0,8 ms 265Hs1984208Pb(58Fe,n)1,9 ms 266Hs2000207Pb(64Ni,n)2,3 ms 267Hs1995238U(34S,5n)52 ms 268Hs0,4 s 269Hs1996208Pb(70Zn,n)9,7 s 270Hs2004248Cm(26Mg,4n)22 s 271Hs2004248Cm(26Mg,3n) ? 272Hs ? 273Hs0,76 s 274Hs ? 275Hs2003242Pu(48Ca,3n)0,15 s 276Hs ? 277Hs[6]3 ms Odkazy Reference ↑ DÜLLMANN, Christoph E.; BRÜCHLE, Willy; DRESSLER, Rugard; EBERHARDT, Klaus; EICHLER, Bernd; EICHLER, Robert; GÄGGELER, Heinz W., et al. Chemical investigation of hassium (element 108).

Question: Jakou má chemickou značku Hassium?

Answer: Hs