Brněnská přehrada

Context: Brněnská přehrada (v hantecu Prýgl nebo Prygl) nebo Vodní nádrž Brno, dříve též Kníničská přehrada, je vodní dílo na Svratce. Vznikla vystavěním hráze na 56. říčním kilometru Svratky a zatopením údolí s obcí Kníničky. Přehrada dříve sloužila jako zásobárna vody pro Brno (nyní se využívá vody z Vírské přehrady a vody z vrtů v Březové), k rekreaci a také jako zdroj elektrické energie. Většina plochy přehrady je součástí přírodního parku Podkomorské lesy. Myšlenka na stavbu přehrady na Svratce se objevovala od začátku 20. století, ale k její realizaci došlo až v letech 1936-1940. Hlavním investorem bylo tehdejší ministerstvo veřejných prací a vedle Brna se na ní 25 % podílela také Země Moravskoslezská . Vzdutí přehrady začíná pod splavem u Tejkalova mlýna ve Veverské Bítýšce a k hrázi na hranici brněnských městských částí Brna-Bystrce a Brno-Kníničky měří necelých 10 km. Zatopená plocha je 259 ha. Stálé nadržení dosahuje 7,6 milionů m3, zásobní prostor pak 10,8 milionů m3. Betonová gravitační hráz má v koruně šířku 7,14 m a délku 120 m, v nadmořské výšce 233,72 m ční 23,5 m nade dnem. V hrázi se nachází Vodní elektrárna Kníničky. Na konci druhé světové války ustupující německá armáda vozovku zaminovala a umístila na hráz sud s trinitrotoluenem (původně měly být výbušniny umístěny do potrubí hráze, ale to bylo zaměstnanci z rozkazu ochrany před sabotáží zabetonováno) a do domku hrázného Šikuly kulomety. Šikula s několika lidmi, ukrytými ve strojovně elektrárny, konvoj Rudé armády varovali, ale Šikula byl postřelen. V současnosti je na hrázi umístěná jeho plaketa. Brněnská přehrada je oblíbeným místem rekreace místních i návštěvníků. Po obou stranách je lemována rozlehlými lesy (Obora na levém břehu, Podkomorské lesy na pravém) a nabízí tak příležitost nejenom ke koupání a vodním sportům, ale i k turistice a cykloturistice. Častým cílem výletníků je také hrad Veveří, který se tyčí na skále nedaleko Veverské Bítýšky.

Question: Jakou obec zatopila Brněnská přehrada?

Answer: Kníničky


Interval (hudba)

Context: Interval je vzdálenost mezi dvěma tóny. Ozvou-li se oba tóny současně, vzniká interval harmonický, zazní-li po sobě, vzniká interval melodický. Nejmenší vzdálenost mezi dvěma tóny je v evropské hudbě půltón, vzdálenost dvou půltónů se označuje jako celý tón. Základním intervalem je oktáva, která udává rozmezí, jež je dále rozděleno na tóny a půltóny. Oktáva je základním intervalem z toho důvodu, že kromě primy (dva stejně vysoké tóny - poměr frekvencí 1:1) je oktáva nejkonsonantnějším intervalem: tóny vzdálené o oktávu mají nejjednodušší možný podíl frekvencí - 2:1 (čili tón o oktávu vyšší má dvojnásobnou frekvenci). V evropské hudbě je oktáva rozdělena na dvanáct půltónů (více o této problematice v článku ladění). Intervaly se nazývají podle toho, o kolik stupňů diatonické stupnice (např. C dur) jsou od sebe oba tóny intervalu vzdáleny. Jejich názvy jsou počeštělé latinské řadové číslovky v ženském rodě (prima = první, secunda = druhá, tertia = třetí, atd.). Tyto názvy platí pro všechny diatonické stupnice - tedy pro všechny durové, mollové a církevní hudební stupnice. V tabulce níže jsou uvedeny příklady pro stupnice C dur a e moll. Diatonická stupnice vychází ze sedmitónové řady (C, D, E, F, G, A, H), ale jak již bylo řečeno, oktáva je v evropské hudbě rozdělena do 12 půltónů. Označení "prima" až "oktáva" tedy nestačí k popisu všech dvanácti intervalů v dvanáctitónové chromatické stupnici. Proto se zavádí doplňková přídavná jména: čistá, malá a velká. Prima, kvarta, kvinta a oktáva mohou být jen čisté; sekunda, tercie, sexta a septima mohou být buď malé nebo velké. Čisté intervaly mají svoje označení proto, že poměr frekvencí jejich tónů je i v rovnoměrně temperovaném ladění velmi blízký poměru malých celých čísel, které používá čisté ladění.

Question: Jaká je nejmenší vzdálenost mezi dvěma tóny v evropské hudbě?

Answer: půltón


AK-47

Context: AKSN-47 – verze AKS-47 s lištou na levé straně zbraně pro noční zaměřovače Modernizace AKM, 7,62 × 39 mm – odlehčená, modernější a levnější varianta AK-47 RPK, 7,62 × 39 mm – kulometná verze odvozená od AKM AK-74 5,45 × 39 mm – předělaná verze AKM na moderní střelivo RPK-74 – modernizace RPK na moderní střelivo AK-101 – modernizace AK-74 pro náboje 5,56 × 45 mm NATO AK-103/AK-104 – modernizace AK-74 AK-107/AK-108 – modernizace AK-74 AK-12 V populární kultuře AK-47 se díky své popularitě a exaktnímu vzhledu stal i často používaným kulturním prvkem. Ve filmech a videohrách (jako například GTA: San Andreas) bývá často vyobrazen jako zbraň používaná gangstery. Dostal se i na vlajku jihoafrického Mosambiku jako odraz skutečnosti, že tamější revoluce proti portugalským kolonizátorům byla z velké části podporována východním blokem. AK-47 se také používá jako jméno kroku v dancehallovém tanci. Galerie Americký mariňák v Iráku, zkoušející si palbu z AKMS Typ 56 a AKS-47 AK-47 při čistění Mířidla čínské Type 56 Bajonet určený pro použití na puškách typu Kalašnikov Plastové zásobníky pro AK-47 Náboje 7,62 × 39 mm Odkazy Reference ↑ POPENKER, Maksim. Kalashnikov AK (AK-47) AKS, AKM and AKMS assault rifles (USSR) [online]. 5 February 2009 [cit. 2011-03-14].

Question: Pod jakou zkratkou je známá zbraň Avtomat Kalašnikova obrazca 47?

Answer: AK-47


Druhá světová válka

Context: Druhá světová válka byl globální vojenský konflikt, jehož se zúčastnila většina států světa a jenž se stal s více než 60 miliony obětí dosud největším a nejvíc zničujícím válečným střetnutím v dějinách lidstva. Válka v Evropě začala 1. září 1939, když nacistické Německo napadlo Polsko. Krátce poté vyhlásily Francie, Velká Británie a státy Commonwealthu Německu válku. V Asii je za počátek druhé světové války považováno přepadení Číny Japonskem, které začalo již 7. července 1937. Konec války v Evropě nastal 8. května 1945 kapitulací Německa. Po americkém svržení atomových bomb na města Hirošima a Nagasaki kapitulovalo Japonsko 2. září téhož roku. Příčiny války bývají hledány v důsledcích ideologií a politik, jako jsou nacionalismus a imperialismus, podle některých historiků v nespokojenosti s Versailleskou smlouvou, která měla prohloubit pocit ponížení v poražených státech, zvláště v Německu, a v dopadech velké hospodářské krize na přelomu dvacátých a třicátých let. Tyto vlivy zásadním způsobem oslabily mnoho evropských států, čímž umožnily vzestup nacismu (pod vedením např. Adolfa Hitlera), fašismu (pod vedením např. Benita Mussoliniho) a komunismu (pod vedením např. Josifa Vissarionoviče Stalina) a dalších totalitních států mimo Evropu. Německé invazi do Polska předcházela smlouva o neútočení se Sovětským svazem (SSSR), takzvaný Pakt Ribbentrop-Molotov, podepsaná 24. srpna 1939 (avšak datovaná o jeden den dříve, tedy 23. srpna 1939). Tímto paktem si tyto dva státy – mimo jiných ustanovení – rozdělily sféry vlivu. V důsledku toho byl de facto uvolněn prostor pro vojenskou expanzi obou stran. 17. září 1939, tedy šestnáct dní po německém útoku, zaútočil na Polsko také SSSR. V dalším průběhu událostí byl však 22. června 1941 Sovětský svaz sám přepaden Německem a jeho spojenci (tzv. Operace Barbarossa). Spojené státy americké, které už dříve poskytovaly některým Spojencům v počínající válce pomoc, vstoupily aktivně do války 7. prosince 1941 poté, co Japonsko udeřilo na jejich námořní základnu v Pearl Harboru. Druhou světovou válku provázely v dosud nevídané míře zločiny proti lidskosti, válečné zločiny a nehumánní zacházení s válečnými zajatci. Oproti všem dosavadním konfliktům bylo průběhem bojů podstatně zasaženo rovněž civilní obyvatelstvo, jež utrpělo obrovské ztráty. Příkladem genocidy se stal holokaust, kterému na základě nacistické rasové ideologie padlo za oběť šest milionů evropských Židů. Další milionové oběti byly ze strany slovanského obyvatelstva na územích východní fronty, kde bylo na 8 milionů civilních obětí.

Question: Jaké je datum začátku 2. světové války?

Answer: 1. září 1939


The Times

Context: Celých 219 let noviny vycházely v klasickém "větším" formátu, který je v Británii tradičně spojován se seriózním tiskem, ale v roce 2004 se noviny rozhodly přesedlat na menší rozměry, které používá zejména tisk bulvární. Noviny tím chtěly přilákat více mladších čtenářů a také ty, kteří cestují hromadnou dopravou. Americká verze deníku je v oběhu od roku 2006. The Times začal vydávat v roce 1785 John Walter pod názvem The Daily Universal Register. O tři roky později byly noviny přejmenovány na The Times. V roce 1981 převzala noviny společnost News International Ruperta Murdocha, ale konzervativní vláda koupi nikdy neuvedla u Komise pro monopoly a fúze, a to kvůli tomu, že předchozí vlastník The Thompson Corporation pohrozil, že vydávání novin zruší, pokud nebudou v přiděleném čase převzaty někým jiným. Hrozilo, že jakýkoliv právní odsun Murdochova převzetí by mohl vést k zániku obou titulů. Důvodem bylo to, že převzetí dalo Murdochovi kontrolu nad čtyřmi národními novinami; The Times, The Sunday Times, The Sun a News of the World.

Question: Od kterého roku pravidelně vychází britský deník The Times?

Answer: 1785


Hajao Mijazaki

Context: Hajao Mijazaki (宮, Mijazaki Hajao) (* 5. ledna 1941, Tokio) je jeden z nejslavnějších a nejuznávanějších tvůrců japonských animovaných filmů – anime. Spolu s Isao Takahatou založil a nyní vede animátorské studio Ghibli, které produkovalo jeho nejznámější filmy. Mijazaki je tvůrcem mnoha populárních celovečerních anime i několika japonských komiksů (mangy). Jeho filmy slavily velké úspěchy co se týče hodnocení kritiky i výdělečnosti dříve zejména v Japonsku a jihovýchodní Asii. Teprve v roce 1999 na západ Miramax uvedl film Princezna Mononoke. Film se v Japonsku krátce stal nejvýdělečnejším filmem všech dob; byl překonán Titanikem, kterého ale opět překonal v roce 2001 jiný Mijazakiho film, Cesta do fantazie, který získal i Oscara za nejlepší celovečerní animovaný film. Mijazakiho tvorba se vyznačuje opakujícími se tématy, jako vzájemný vztah člověka, přírody a techniky, obtížnost jednání podle pacifistické etiky, nebo pouť mladých lidí za nezávislostí a vlastní identitou. Hrdinové jeho filmů bývají často silné, nezávislé dívky nebo mladé ženy; ze "zloduchů" se však často stávají neurčité postavy s vlastními kvalitami - postavy se málokdy dělí černobíle na dobré a zlé, pokud se vůbec v Mijazakiho filmech záporné postavy vyskytují. V jeho dílech se ovšem opakují i jiné prvky - Mijazaki je například náruživým milovníkem létání, které hraje významnou úlohu téměř ve všech jeho filmech. Mijazaki bývá považován za Walta Disneyho japonské animace. Toto přirovnání se může skutečně naplnit, neboť úspěchy jeho filmů ho řadí do stejné ligy. Mijazaki sám se však nevidí jako člověk budující animátorské impérium, ale pouze jako animátor, který měl dost štěstí, aby dostal příležitost tvořit filmy, na kterých zanechal osobní stopu. Obrázky, zvuky či videa k tématu Hajao Mijazaki ve Wikimedia Commons Osoba Hajao Mijazaki ve Wikicitátech (česky) Hajao Mijazaki v Česko-Slovenské filmové databázi (anglicky) Hajao Mijazaki na Nausicaa.net - řada detailních informací, životopis, filmografie Hajao Mijazaki v Internet Movie Database (anglicky)

Question: Který film v roce 2001 získal Oscara za nejlepší celovečerní animovaný film?

Answer: Cesta do fantazie


Dalimilova kronika

Context: Dalimilova kronika Dalimilova kronika Dalimilova kronika, iluminace z tzv. Pařížského zlomku, jediného dochovaného latinského překladu kronikyAutor Dalimil a anonym Původní název Rýmovaná kronika česká tak řečeného Dalimila Jazyk čeština multimediální obsah na Commons Některá data mohou pocházet z datové položky. Dalimilova kronika (přesněji Kronika tak řečeného Dalimila) je nejstarší česky psaná veršovaná kronika, jedno ze stěžejních děl českého písemnictví. Pochází z počátku 14. století, záznamy končí rokem 1314, respektive s dodatky (nejspíše jiného autora) jsou dovedeny až do roku 1325. Podle svého nejdůležitějšího zdroje bývá označována též jako Kronika boleslavská. Kronika je anonymní a označení přívlastkem „Dalimilova“ se objevuje až v 17. století. Již ve 14. a 15. století bylo vytvořeno mnoho jejích opisů. Pro své silně vlastenecké ladění byla předmětem zvýšeného zájmu vždy v dobách národního útisku. Autor a jeho postoje Ani ve vlastní kronice, ani v tehdejší době se k autorství tohoto díla nikdo nehlásil a dodnes se zcela uspokojivě nepodařilo zpětně jednoznačně spojit dílo s reálným člověkem. Rozborem informací, které autor v díle podal, lze dovozovat, že byl na svoji dobu vysoce vzdělaný, zřejmě šlechtic, případně duchovní (řada údajů svědčí spíše o duchovním s nižším svěcením, ale nejnovější studie Dalimila ztotožnila přímo s knězem). Byl přesvědčen o odpovědnosti panovníka za osud celé země a národa, vyjadřuje se s despektem k měšťanům a zejména Němcům (cení si těch českých panovníků, kteří se stavěli negativně německému živlu a naopak).

Question: Jak se jmenuje nejstarší česky psaná veršovaná kronika?

Answer: Dalimilova kronika


Philip K

Context: Philip Kindred Dick (16. prosince 1928, Chicago, Illinois – 2. března 1982, Santa Ana, Orange County, Kalifornie) byl americký spisovatel science fiction. Svým ojedinělým stylem psaní upoutal nesčetné množství čtenářů po celém světě a jeho díla se stala doslova kultovními. V jeho tvorbě se často opakují témata rozdvojené osobnosti, totalitních režimů, nejednotné reality, postav závislých na různých drogách, a také otázka, co je to lidství. Narodil se 16. prosince 1928 v Chicagu. Narodil se předčasně o šest týdnů, jeho dvojče, sestra Jane Charlotte, po šesti týdnech zemřela. To ho ovlivnilo na celý zbytek života, zvláště pak poté co se mu matka po letech svěřila s tím, že sestra umřela následkem nedostatečné mateřské péče. Dick později řekl: "Od svého dětství jsem měl pocit, že si matka myslí, že zemřelo to nepravé dítě". Brzy poté se přestěhovali do San Franciska. Jeho rodiče se rozvedli, když mu bylo pět let, oba bojovali o svěření svého syna do péče. Nakonec žil s matkou ve Washingtonu, kam se přestěhovala za prací. Tam dva roky navštěvoval kvakerskou základní školu. V roce 1938 se přestěhovali do Berkeley, kde vystudoval základní a střední školu. Na základní škole vydával vlastní časopis Daily Dick a v roce 1940 se stal náruživým čtenářem science fiction.

Question: Jaká témata se opakují v Dickově tvorbě?

Answer: témata rozdvojené osobnosti, totalitních režimů, nejednotné reality, postav závislých na různých drogách, a také otázka, co je to lidství


Schumi (planetka)

Context: Schumi (planetka) SchumiIdentifikátory Označení (15761) Schumi Předběžné označení 1992 SM16 Katalogové číslo 15761 Objevena Datum 24. září 1992 Místo Hvězdárna Tautenburg Objevitel Lutz D. Schmadel,Freimut Börngen Jméno po Michael Schumacher Elementy dráhy(Ekvinokcium J2000,0) Perioda (oběžná doba) 4,21 roku Fyzikální vlastnosti (15761) Schumi je planetka nacházející se v hlavním pásu asteroidů. Objevili ji Lutz D. Schmadel a Freimut Börngen. Byla pojmenována po pilotovi formule 1 a pozdějším sedminásobném mistru světa Michaelu Schumacherovi. Odkazy Související články Seznam planetek 15751-16000 Externí odkazy (15761) Schumi na webu České astronomické společnosti JPL Small-Body Database Browser on 15761 Schumi Pahýl Tento článek je příliš stručný nebo postrádá důležité informace.Pomozte Wikipedii tím, že jej vhodně rozšíříte. Nevkládejte však bez oprávnění cizí texty. mw-parser-output div/**/#portallinks a{font-weight:bold}Portály: Astronomie

Question: Po kom je pojmenovaná planetka Schumi?

Answer: Michaelu Schumacherovi


Petr (apoštol)

Context: Byla mu dána moc uzdravovat nemocné. Prvním uzdraveným byl muž od narození chromý, který na chrámových schodech prosil o almužnu. Petr jej vzal za ruku a přikázal mu: "Vstaň a choď! " V té chvíli byl muž zdráv, vešel do chrámu, děkoval Bohu a pro Petra to byl významný krok k získání autority představitele církve. Po Kristově smrti a zmrtvýchvstání se skutečně ujal řízení tehdy ještě nepatrné skupiny věřících. Řídil volbu apoštola Matěje jako náhrady za zrádce Jidáše, vynesl rozsudek nad Ananiášem a Zafirou a zejména otevřel církev pro příslušníky nežidovských národů. Nechal pokřtít Cornelia bez obřízky a na prvním církevním sněmu v roce 50 v Jeruzalémě prosadil, že věřící nemusejí dodržovat obřadní předpisy podle Mojžíšových knih Starého zákona. Když judský král Herodes Agrippa viděl, jak v celé zemi roste počet Kristových stoupenců, začal je krutě pronásledovat. Také Petr byl uvězněn a odsouzen k smrti. Petrovi se však podařilo z vězení uniknout - v noci před popravou se v žaláři zjevil anděl, zázračně rozlomil Petrovy okovy a vyvedl ho na svobodu. Petr potom navštívil křesťanské komunity v Asii a posléze se vrátil do Jeruzaléma. Velmi úzce spolupracoval s apoštolem Pavlem. Pavel byl římským občanem, kázal proto Římanům a Petr jako Žid zase Židům a příslušníkům jiných národů. Židé neměli v Římě snadné postavení, i když Římané byli v otázkách náboženství velmi tolerantní. Považovali však všechny cizince a jinověrce za poněkud nedůvěryhodné. Místo dalšího Petrova působení včetně jeho skonu jsou sporné. Předpokládá se, že až do smrti předsedal jeruzalémské obci v Jeruzalémě.

Question: Kde zůstal apoštol Petr po seslání Ducha svatého?

Answer: v Jeruzalémě


Athény

Context: Celá aglomerace se skládá z 38 osad, kde dohromady žije 3,5 milionu obyvatel, z čehož pouhých 40 % tvoří Řekové. Je zde mnoho Albánců a Poláků, kteří sem přišli počátkem 90. let, po pádu železné opony. Na ulicích zde jezdí na 4 000 autobusů a nejméně 14 000 taxíků. Obyvatelům města slouží také nepříliš rozsáhlá tramvajová síť. Ve starověku zde byl uctíván bůh plodnosti, vína a veselí Dionýsos a bohyně moudrosti a věd Athéna. Dnes zde můžete navštívit 140 divadel - což je více než v Londýně -. Hustota osídlení je velmi vysoká, čtvrť Kipseli na severu Athén je po Hong-Kongu nejhustěji osídlené území na světě. Podle Světové zdravotnické organizace je to nejhlučnější město na světě, Athény patří mezi města s nejnižším poměrem zelených ploch na osobu v Evropě - oficiálně mají jen dva čtvereční metry zeleně na obyvatele. Athény hostily dvakrát letní olympijské hry: I. v roce 1896 a XXVIII. v roce 2004. Roku 1906 byly Athény dějištěm tzv. Meziher, které byly reakcí na neúspěšné hry v Saint Louis z roku 1904. Hry 2004 přinesly městu: 65 000 nových stálých pracovních míst Bylo postaveno 120 km nových silnic Bylo vysazeno 290 000 nových stromů Bylo postaveno nové mezinárodní letiště, druhé ve městě Byla postavena linka athénského metra a postaveno 24 km tramvajových tratí Nárůst cestovního ruchu O 35 % se zvýšila kvalita životního prostředí[zdroj? ] Klasicistní budova Zapion, kde se pořádají výstavy a kongresy.

Question: Kolikrát hostily Athény letní olympijské hry?

Answer: dvakrát


Daniel Ricciardo

Context: 3 Nejrychlejší kola 15 Body celkem 1 173 Nejlepší umístění v sezóně 3. místo (2014, 2016) Nejlepší umístění v závodě 1. místo První závod Grand Prix Velké Británie 2011 První vítězství Grand Prix Kanady 2014 Poslední vítězství Grand Prix Monaka 2018 Některá data mohou pocházet z datové položky. Daniel Ricciardo (* 1. července 1989, Perth) je australský pilot Formule 1. Pro sezonu 2011 nahradil v týmu Hispania Racing Naraina Karthikeyana. V letech 2012 a 2013 závodil v týmu Toro Rosso, v roce 2014 přešel k Red Bullu, kde třikrát vyhrál, poprvé při GP Kanady. Nyní závodí za tým McLaren, kde nahradil Carlose Sainze. Kariéra před Formulí 1 Začátky Od devíti let startoval na motokárách. V roce 2005 přestoupil do šampionátu Západní Austrálie Formule Ford, kde skončil osmý. V roce 2006 získal stipendium u týmu Eurasia Motorsport, se kterým se zúčastnil asijského mistrovství Formule BMW, během sezony si vyjel pole position a dvakrát zvítězil. V poháru jezdců skončil třetí s 231 body, 59 bodů za mistrem. V srpnu 2006 odjel jeden závod v britské sérii Formule BMW, dojel osmý a obdržel 3 body.

Question: Kolikrát Daniel Ricciardo vyhrál za stáj Red Bull ve Formuli 1?

Answer: třikrát


Eugenika

Context: Sám Darwin v roce 1871 tyto své obdivovatele utvrdil v jejich přesvědčení, když ve své knize O původu člověka prohlásil, že pokud nebudou velké pokroky v medicíně vyváženy promyšlenou kontrolou populace, naruší to přírodní výběr a neschopní budou mít stejné šance na přežití jako ti silní. Darwin sám také varuje, že pokud "nezabráníme tomu, aby se počet bezohledných, ničemných a jinak podřadných členů společnosti zvyšoval rychleji, než lepší třída lidí, národ bude degenerovat" a uvádí, že během několika staletí civilizované rasy vyhladí a nahradí rasy divošské Darwinova kniha způsobila také rozkvět rasové antropologie – vědci začali vážit lebky a měřit nosy a jiné části těla, zaznamenávat barvu vlasů a očí u populace. V roce 1885 zjišťovala Německá společnost pro antropologii rasové složení obyvatelstva jednotlivých německých států. Jedním z prvních a nejhorlivějších propagátorů sociálního darwinismu byl Darwinův bratranec Francis Galton, který v roce 1883 poprvé použil termín eugenika, jako název pro vědu o tom, jak pomocí genetiky zlepšit kvalitu rasy. V roce 1904 založil Galton Národní eugenickou laboratoř a vzápětí i Společnost pro eugenickou osvětu, jež si mimo jiné kladla za cíl sterilizaci duševně nemocných a neduživých. Podobné instituce se následně objevily také v USA, kde vznikla Dokumentační kancelář pro eugeniku financovaná z vysoce vážených nadací – Rockefellerovy a Carnegieho. Pomocí eugenických principů se následně v USA prováděla rasová selekce přistěhovalců. Přelomovým rokem se stal pro eugeniky rok 1912, kdy Londýnská univerzita uspořádala první Mezinárodní eugenický kongres, kterého se zúčastnilo tři sta přívrženců z celé Evropy i Spojených států amerických. Mezi účastníky patřil i vynálezce telefonu Alexander Graham Bell, rektoři Harvardovy i Stanfordovy univerzity a také Winston Churchill. Debatovalo se o tom, jak zabránit méněcenné populaci v rozmnožování a jak podpořit porodnost u rasově kvalitních obyvatel. Spojené státy americké sklidily na kongresu velký obdiv účastníků jako vedoucí světová mocnost v oblasti sterilizace mentálně postižených. Proti eugenice se ostře postavila Katolická církev a papež Pius XI. ji explicitně odsoudil včetně její aplikace v roce 1930 v encyklice Casti connubii.

Question: Ve kterém roce byla založena Národní eugenická laboratoř?

Answer: 1904


Octomilka obecná

Context: Octomilka obecná (Drosophila melanogaster), čeleď octomilkovití, řád dvoukřídlí (Diptera). Druhové jméno pochází z řečtiny a znamená "černobřichá". Drosophily, tzv. "banánové" nebo "ovocné mušky", jsou využívány jako laboratorní zvířata nebo krmivo, ale především jako nejrozšířenější modelové organismy v biologii a v genetických studiích, fyziologii a evoluční biologii. Zástupci čeledi vrtulovití (Tephritidae) jsou také označování jako "ovocné mušky", což někdy může vést k nedorozuměním (tato čeleď patří k významným škůdcům na pěstovaném ovoci). Pro laboratorní a chovatelské (krmivo) účely se z praktických důvodů často používá bezkřídlá mutace. Původní (divoká) forma octomilky obecné má jasně červené oči a je dlouhá 2 až 3 mm. Vyskytuje se na kvasícím ovoci, marmeládách, ovocných šťávách apod. Beznohé larvy jsou dlouhé přibližně 7 mm a žijí v hnijící dužnině ovoce. == Chov octomilky == Octomilky, kterým chovatelé říkají "vinné mušky" jsou důležitým zdrojem potravy pro dravý hmyz, některé ryby, žáby a mláďata malých druhů ještěrů. Chovají se dvě formy octomilek – klasická, okřídlená, a se zakrnělými křídly (používá se častěji, je vhodnější jak pro chov tak manipulaci). Optimální teplota pro chov je 25 °C, lze je chovat i při pokojové teplotě, ale jejich vývoj se prodlužuje. Naopak při vyšší teplotě, tj. 30 °C a více, začínají degenerovat. Při optimální teplotě trvá jejich vývojový cyklus 8-10 dní. Z vajíček se larvy líhnou do 24 hodin, za 4 dny se 2x svlékají, potom se zakuklí a za 4 dny se líhnou dospělí jedinci. Jejich jedinou nevýhodou je krátká životnost. == Embryonální vývoj == Tělní segmentace je ze všech živočichů asi nejrozvinutější u členovců a podrobně zkoumána byla u octomilky ("mouchy" rodu Drosophila). Octomilky jsou oblíbeným modelovým organismem genetiků, a proto není divu, že zde byl průběh segmentace popsán právě z molekulárního hlediska. Výraznou roli hraje v segmentaci těla hmyzu gen bicoid, který umožňuje již velmi záhy po oplození vajíčka rozlišit budoucí přední a zadní část embrya. Tento morfogen řídí spouštění dalších genů v jednotlivých tělních článcích, tyto geny se označují gap geny.

Question: Jakého řádu je osctomilka obecná?

Answer: dvoukřídlí


Hvězdná noc

Context: Hvězdná noc (nizozemsky De sterrennacht) je obraz od nizozemského postimpresionisty Vincenta van Gogha, na němž převládají barvy noci. Olejomalbu namaloval v červnu 1889. Kompozice zachycuje pohled z pokojového okna sanatoria v jihofrancouzském městě Saint-Rémy-de-Provence. Přestože obraz zobrazuje noční výjev, umělec jej vytvořil po paměti během dne. Dílo je od roku 1941 součástí stálé kolekce newyorského Muzea moderního umění, konkrétně je pak zahrnuto do odkazu Lillie P. Blissové. Obraz patří mezi nejznámější malby Van Gogha a v jeho uměleckém vývoji představuje konečný příklon k výraznějšímu imaginativnímu osvobození. == Vznik díla == V dopise z dubna 1888 směřovaném příteli Émilu Bernardovi vyjádřil Van Gogh touhu namalovat noční oblohu a vznesl dotaz, zdali by mohl svůj záměr realizovat přímo v přírodě, jak to činili impresionisté. V září 1888, před prosincovým zhroucením, které vyústilo v hospitalizaci v Arles, namaloval obraz Hvězdná noc nad Rhônou (malba vlevo). Dílo vzniklo přímo v přírodě, když maloval v noci pod plynovou lampou. Svému mladšímu bratru Theovi napsal: V květnu 1889 se Van Gogh rozhodl uchýlit do sanatoria v provensálském Saint-Rémy, kde prožil zbytek roku.

Question: Kdo namaloval obraz Hvězdná noc?

Answer: Vincenta van Gogha


Elán (hudební skupina)

Context: Mezi největší hity skupiny patří písně Láska moja, Neviem byť sám, Kočka, Aj keď bez peňazí, Zaľúbil sa chlapec, Amnestia na neveru, Nie sme zlí, Jedenáste prikazanie, Smrtka na pražskom orloji, Tanečnice z Lúčnice, Sestrička z Kramárov, Stužková a další. K některým písním byly natočeny na tu dobu nevšední videoklipy. Výjimečný byl i propracovaný grafický styl alb, včetně loga skupiny: "Bubáka" s vyplazeným jazykem (navrhl jej karikaturista Alan Lesyk). Přes vážnou nehodu, kterou J. Ráž utrpěl r. 1999, je Elán dodnes aktivní, vyprodává koncerty – např. v Praze na Letenské pláni se v roce 2003 účastnilo obřího koncertu cca 75 000 diváků; v roce 2010 byla úplně vyprodána O2 arena (cca 11 000 diváků) atd. V září 2007 se skupině podařilo prorazit i ve Spojených státech, když vystupovala v Carnegie Hall. == Historie == Elán zpočátku fungoval jako více méně volná formace, se kterou spolupracovali i další hudebníci. Hrávali ve středoškolských a vysokoškolských klubech v Bratislavě, později v zahraničí: v Tunisu, Bulharsku a Švédsku. První známé původní skladby skupiny Elán byly "Semafór", "Dám ti všetko čo mám", a "Ponúkam", nebo úspěšný pokus Vaša Patejdla, skladba s názvem "Bláznivé hry", se kterou kapela vystoupila na Bratislavské lyře v roce 1979. Vašo Patejdl tehdy získal cenu za nejlepší aranžmá.

Question: Zpěvákem které slovenské kapely je Jožo Ráž?

Answer: Elán


Československá socialistická republika

Context: předcházející: Československá republika (1948–1960) následující: Československá federativní republika Československá socialistická republika (ČSSR) byl oficiální název Československa od 11. července 1960 do 29. března 1990. Dne 11. července 1960 byla přijata Ústava Československé socialistické republiky, nahrazující Ústavu 9. května z roku 1948. Název státu změnila z dosavadního Československá republika na Československá socialistická republika. Tento název již vydržel po zbylé trvání komunistického režimu v Československu a ještě několik měsíců poté, co režim padl následkem sametové revoluce zahájené 17. listopadu 1989. V důsledku porevolučního vývoje byl název státu změněn ústavním zákonem Federálního shromáždění ze dne 29. března 1990 „O změně názvu Československé socialistické republiky“ na Československá federativní republika.[5] Ze státoprávního hlediska prodělala ČSSR během svého trvání hlubokou změnu v důsledku Pražského jara roku 1968: v říjnu toho roku Ústavní zákon o československé federaci stát s účinností k 1. lednu 1969 změnil na federací skládající se z České socialistické republiky a Slovenské socialistické republiky.[6] Federalizace se tehdy ovšem do názvu společného státu nepromítla – to se stalo až roku 1990, kdy již federace začala směřovat ke svému zániku.

Question: Jak byla označována Československá socialistická republika?

Answer: ČSSR


Kapitalismus#Definice

Context: OCLC 872343309 ↑ MADDISON, Angus. The World Economy: A Millennial Perspective. Paris: OECD, 2001. ISBN 92-64-18998-X. ↑ MISES, Ludwig von. Human Action. [s.l.]: [s.n.] ISBN 9780865976313. ↑ SMITH, Adam. Pojednání o podstatě a původu bohatství národů. [s.l.]: Liberální institut, 2002. ISBN 80-86389-15-4. ↑ Způsob privatizace v ČR http://www.okforum.eu/?page=2↑ Před dvaceti lety začala kuponová privatizace. Podívejte se http://ekonomika.idnes.cz/pred-dvaceti-lety-zacala-kuponova-privatizace-podivejte-se-p4z-/ekonomika.aspx?c=A111031_111505_ekonomika_vem Literatura BRAUDEL, Fernand. Dynamika kapitalismu. Praha: Argo, 1999. 81 s. ISBN 80-7203-193-7. DVOŘÁK, František: Kdo vládne světu, Eko-konzult, Bratislava 2004 (česky), ISBN 80-8079-019-1 GRÜN, Max von der. Dva dopisy Pospischielovi. Doslov. Praha: NZB, 2015. 274 s. ISBN 978-80-905864-3-7. JOHANISOVÁ, Naďa. Ekonomičtí disidenti: kapitoly z historie alternativního ekonomického myšlení. Ve Volarech: Stehlík, 2014. Jiná ekonomie. ISBN 978-80-86913-12-4. MEADOWS, Donella H., Jø RANDERS a Dennis L. MEADOWS. The_Limits to Growth: the 30-year update. White River Junction, Vt: Chelsea Green Publishing Company, c2004. ISBN 1-931498-58-X<. URBAN, Otto. Kapitalismus a česká společnost: k otázkám formování české společnosti v 19. století. Příprava vydání Martin Sekera. 2. vyd. Praha: Lidové noviny, 2003. 323 s. ISBN 80-7106-500-5. [1. vyd. 1978]. Související články Socialismus Komunismus Antikapitalismus Trh (ekonomie) Globalizace Sociální darwinismus Sweatshop Kumpánský kapitalismus (crony capitalism) Tržní anarchismus Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu kapitalismus na Wikimedia Commons Slovníkové heslo kapitalismus ve Wikislovníku Téma Kapitalismus ve Wikicitátech Pahýl Tento článek je příliš stručný nebo postrádá důležité informace.Pomozte Wikipedii tím, že jej vhodně rozšíříte. Nevkládejte však bez oprávnění cizí texty.

Question: Jaký je název ekonomického systému, v němž jsou výrobní prostředky v soukromém vlastnictví a jsou provozovány v prostředí tržní ekonomiky za účelem dosažení zisku?

Answer: Kapitalismus


Česká advokátní komora

Context: Česká advokátní komora (ve zkratce ČAK) je stavovským sdružením advokátů. Její sídlo je v Praze a má pobočku v Brně. Členství v ní je pro všechny advokáty ze zákona povinné, a jedná se tak o největší právnické profesní sdružení samosprávy v České republice. Jejím posláním je vykonávat samosprávu advokacie a tím chránit a garantovat kvalitu právních služeb poskytovaných advokáty. Komora je veřejnoprávní korporací, není tedy součástí státu. Jako právnická osoba veřejného práva je zřizována zákonem a nezapisuje se do obchodního rejstříku. Brněnská pobočka zajišťuje působnost komory pro evropské advokáty a pro advokáty a jejich koncipienty se sídlem v obvodu olomouckého vrchního soudu. Česká advokátní komora sídlí v Praze na Národní třídě čp. 16, v Kaňkově paláci, což je budova, kterou vdova po advokátovi JUDr. Janu Kaňkovi odkázala roku 1895 nadaci pro chudé advokáty, jejich vdovy a sirotky. Sídlila zda pražská Advokátní komora, od roku 1952 Ústřední advokátních poraden a po roce 1990 se dostala do vlastnictví ČAK. Brněnská pobočka pak sídlí v Kleinově paláci na náměstí Svobody. Současná organizace České advokátní komory je upravena v zákoně č. 85/1996 Sb., o advokacii. Jejími orgány jsou: sněm – nejvyšší orgán komory představenstvo – výkonný orgán komory o 11 členech předseda komory – zastupuje komoru navenek kontrolní rada – kontrolní orgán komory o 54 členech kárná komise – provádí u advokátů kárné řízení, má 83 členů odvolací kárná komise – odvolací instance v kárném řízení o 11 členech zkušební komise – provádí advokátní zkoušky, zkoušky způsobilosti a uznávací zkoušky Funkce v orgánech komory jsou čestné.

Question: Ve kterém městě je sídlo České advokátní komory?

Answer: v Praze


Avignon

Context: Avignon [aviňon] je starobylé město v Provence na jihu Francie, sídlo departementu Vaucluse v regionu Provence-Alpes-Côte d'Azur. Leží na levém břehu řeky Rhôny, na soutoku s řekou Durance, asi 80 km SZ od Marseille a asi 80 km SV od Montpellieru. V letech 1309-1377 zde sídlili papežové, kteří uprchli z Říma. V roce 1995 bylo historické centrum Avignonu (Avignonský most, papežský palác, biskupský dvůr, katedrála a hradby) zapsáno na Seznam světového dědictví UNESCO. Sousední obce: Villeneuve-lè, Les Angles, Barbentane, Rognonas, Châteaurenard a Noves. Avignon leží u soutoku řek Rhôny a Durance. Nálezy ukazují na osídlení místa již od mladší doby kamenné, později zde kelto-ligurský kmen Kavarů založil opevněné sídlo Auenion. Někdy kolem roku 500 př. n. l. zde postavili fokajští kolonisté z Marseille opevněný přístav a sklad zboží jménem Avenio. Kolem roku 120 př. n. l. sem přišli římští legionáři a od roku 48 př. n. l. bylo město součástí provincie Gallia Narbonensis a mělo městská práva. Přístav byl dále rozšířen a kvetoucí město přejmenováno na Colonia iulia augusta avenionesium. Ve 3. století vznikla za hradbami malá křesťanská osada a byl postaven první dřevěný most. Roku 500 město obléhal francký král Chlodvík I., městu však přišli na pomoc římští vojáci.

Question: Kdy bylo historické centrum Avignonu zapsáno na Seznam světového dědictví UNESCO?

Answer: 1995


Regelinda

Context: Regelinda (německy Reglindis nebo Regelindis) byla míšeňská markraběnka, dcera polského knížete Boleslava Chrabrého a jeho manželky Emnildy z Lužice. Roku 1002 byla provdána za Heřmana, syna zavražděného míšeňského markraběte Ekkerharda. O sedm let později se Heřmanovi podařilo za podpory mladšího bratra a císaře silou získat od strýce Gunzelina markrabský titul. Regelinda zemřela po roce 1014. Je spíše známá díky své půvabné gotické soše zvané smějící se Polka dochované v galerii zakladatelských párů naumburského dómu od neznámého autora, tzv. Naumburského mistra. V tomto článku byl použit překlad textu z článku Regelinda na polské Wikipedii. Obrázky, zvuky či videa k tématu Regelinda ve Wikimedia Commons

Question: Jak se jmenovala míšeňská markhraběnka a dcera polského knížete Boleslava Chrabrého?

Answer: Regelinda


Chandrasekhara Venkata Raman

Context: Chandrasekhara Venkata Raman (7. listopadu 1888 Tiruččiráppalli - 21. listopadu 1970 Bengalúru) byl indický fyzik vyznamenaný v roce 1930 Nobelovou cenou za fyziku za výsledky jeho práce při studiu rozptylu světla a za objev tzv. Ramanova jevu. Stejný objev, ve stejnou dobu se podařil L. I. Mandelštamovi a G. S. Lansbergovi, kteří však stejně jako Ramanův spoluobjevitel Krišnan Nobelovu cenu nezískali. Lubomír Sodomka, Magdalena Sodomková, Nobelovy ceny za fyziku, Praha : SET OUT, 1997. ISBN 80-902058-5-2 Obrázky, zvuky či videa k tématu Chandrasekhara Venkata Raman ve Wikimedia Commons nobelprize.org

Question: Kde zemřel Chandrasekhara Venkata Raman?

Answer: Bengalúru


Klasický Hollywood

Context: Pojmem klasický Hollywood se označuje období americké kinematografie zhruba od konce 20. let do pozdních 60. let. Přičemž tento termín zahrnuje jednak specifický styl natáčení filmů a jednak specifický mód produkce, distribuce a uvádění filmů v americké kinematografii tohoto období. Klasický Hollywood je často označován jako "Zlatý věk Hollywoodu" a specifické stylové prostředky, rozvinuté během této periody, se nazývají klasický hollywoodský styl. Zlatý věk Hollywoodu trval více než 30 let, od konce němé éry v americkém filmu na konci 20. let do pozdních 60. let. Klasická hollywoodská kinematografie byla velmi "žánrová", většina hollywoodských filmů tohoto období se striktně držela určitého žánru, populární byly například westerny, nebo muzikály. S nástupem klasického Hollywoodu, tedy během pozdních 20. let a raných 30. let, byly v americké kinematografii rozšířené filmy, které byly značně provokativní a z morálního hlediska velmi kontroverzní v tehdejší společnosti. Jednalo se například o celý žánr gangsterského filmu, nebo o snímky, které byly dosti sexuálně odvážné. Toto krátké, nicméně slavné období americké kinematografie, je známo jako Pre-kodexové období Hollywoodu. V roce 1930 prezident The Motion Pictures Producers and Distributors Association (MPPDA) Will Hays proto zavedl Produkční kodex, nazývaný také "Haysův kodex", který vyžadoval plnění určitých předem daných cenzurních opatření, přičemž tento kodex byl chápán jako "menší zlo" a vznikl jako reakce na možné zavedení nechtěné státní cenzury v americké kinematografii. Nicméně produkční kodex nebyl v praxi uplatňován až do roku 1934, kdy byla vlivná katolická organizace Legie slušnosti extrémně pobouřena kvůli dvěma sexuálně provokativním filmům z roku 1933, ve kterých hrála Mae West. Po tomto "incidentu" bylo již dodržování produkčního kodexu vyžadováno a tato vynucená vnitřní cenzura následně výrazně ovlivnila podobu klasické hollywoodské kinematografie. Hollywoodský studiový systém byl kontrolován tzv. "velkou osmičkou" studií, nicméně "velká pětka", což byla plně vertikálně integrovaná studia, byla nejsilnější. Mezi tuto pětici nejmocnějších a nejdůležitějších studií patřila studia MGM, Warner Brothers, 20th Century Fox, Paramount a RKO. Všechna tato studia jednak produkovala filmy, a jednak vlastnila své vlastní řetězce kin. Oproti tomu tzv. "malá trojka", což byla studia Universal Studios, Columbia Pictures a United Artists, sice produkovala filmy, ale neměla takový finanční kapitál jako "velká pětka" a tak produkovala méně "áčkových" filmů, které byly základem studiového systému.

Question: Trval zlatý věk Hollywoodu méně než 20 let?

Answer: Zlatý věk Hollywoodu trval více než 30 let, od konce němé éry v americkém filmu na konci 20. let do pozdních 60. let.


PlayStation

Context: První je kosmetická změna konzole a druhou je grafické uživatelské rozhraní (GUI) domovského menu, verze GUI původně použitého na PAL konzolích. PlayStation 2 Podrobnější informace naleznete v článku PlayStation 2. Původní konzole PlayStation 2 (vlevo) a konzole PlayStation 2 Slimline s 8 MB paměťovou kartou a ovladačem DualShock 2 (vpravo) PlayStation 2 bylo vydáno v roce 2000, 15 měsíců po vydání herní konzole Dreamcast a rok před svými konkurenty Xbox a Nintendo GameCube. Jedná se o herní konzole šesté generace podporující zpětnou kompatibilitu s většinou her původního PlayStationu. Stejně jako svůj předchůdce, tak i on dostal štíhlejší redesign v podobě nového modelu. PlayStation 2 je nejúspěšnější herní konzolí na světě,[17] které k 28. prosinci 2012 prodala více jak 155 milionů kusů.[3] Dne 29. listopadu 2005 se PS2 stal nejrychlejší herní konzolí, která dosáhla 100 milionů prodaných kusů. Rekordu dosáhla po 5 letech a 9 měsících po spuštění prodeje. Původní PlayStation dosáhl stejné mety po 9 let a 6 měsících od spuštění prodeje.[2] Dne 28. prosince 2012 byla v Japonsku odeslána do obchodů poslední zásilka konzolí PlayStation 2.[18] Dne 4. ledna 2013 bylo deníkem The Guardian oznámeno, že skončila celosvětová výroba konzolí PS2. Avšak studie ukázaly, že mnoho lidí po celém světě stále vlastní jednu, přestože ji už nadále nepoužívají. K roku 2015 byl PlayStation 2 ohodnocen jako nejprodávanější konzole všech dob.[19] Model Slimline PlayStation 2 Slimline byl vydán v roce 2004, čtyři roky po vydání původního PlayStationu 2, a jednalo se o první hlavní redisgenovaný model.

Question: Jak se zkráceně píše videoherní značka domácích konzol PlayStation?

Answer: PS


Nekonečno vítá ohleduplné řidiče

Context: Nekonečno vítá ohleduplné řidiče (anglicky Red Dwarf: Infinity Welcomes Careful Drivers) je první ze čtyř humoristických vědeckofantastických románů, které napsali Rob Grant a Doug Naylor. Kniha vyšla v originále 2. listopadu 1989 a je založena na prvních dvou sériích televizního sitcomu Červený trpaslík. Kniha přináší čtenáři především hlubší náhled do charakterů hlavních postav – Listera a Rimmera – a zmiňuje také informace o lidstvu budoucnosti. Navíc je i několik příhod, které v seriálu nebyly (mj. okolnosti Listerova příchodu k těžební společnosti). Příběhová linie ubíhá v duchu epizod Konec, Ozvěny budoucnosti, Kryton, Lepší než život a Já na druhou, nicméně velmi volně – oproti epizodickému a nepříliš ucelenému toku děje seriálu podává kniha kompaktní příběh. V češtině byl vydán překlad Ladislava Šenkyříka roku 2002 v nakladatelství Argo pod ISBN 80-7203-411-1. Část první: Vaše vlastní smrt a jak se s ní vyrovnat Část druhá: Sám ve vesmíru bez Boha a instantních polévek s návodem je to tak snadné / aké jednoduché Část třetí: Země Albert Einstein – v LNŽ Rimmerův host Archimédés - v LNŽ. Rimmerův host Arnold Rimmer – první technik na Červeném trpaslíkovi, oficiálně nadřízený Listera, později hologram Arnold Rimmer 2 – zkopírovaná verze Rimmera do hologramové simulační jednotky kosmické lodi Nova 5 Bexley – v LNŽ syn Listera Bůh – v LNŽ Rimmerův host Burd – člen směny. Z, jíž velí Arnold Rimmer Caldicott – náborový úředník Jupiterské důlní společnosti Carole – manželka Saunderse Dave Lister – třetí technik na palubě těžební kosmické lodi Červený trpaslík, později jediný žijící člověk Denis – narkoman na Mimasu závislý na droze Blaženost Dooley – člen směny Z.

Question: Kdo napsal Nekonečno vítá ohleduplné řidiče?

Answer: Rob Grant a Doug Naylor


Katedrála v Oslu

Context: Katedrála v Oslu Katedrála v Oslu Místo Stát Norsko Norsko Souřadnice 59°54′44,35″ s. š., 10°44′49,05″ v. d. Architektonický popis Stavební sloh barokní architektura Výstavba 1697 Další informace Oficiální web Oficiální web multimediální obsah na Commons Některá data mohou pocházet z datové položky. Katedrála v Oslu, norsky Oslo domkirke, oficiálně Kostel našeho spasitele, norsky Vå Frelsers kirke, je barokní kostel v norském hlavním městě Oslo, na náměstí Stortorvet. Chrám užívá protestantská Norská církev, sídlí v něm její biskup z Osla. Postaven byl v letech 1694-1697. Kostel pravděpodobně navrhl Jø Wiggers. Norská královská rodina i norská vláda užívá kostel ke slavnostním událostem. Katedrála byla přestavěna v letech 1848–1850 architekty Alexisem de Chateauneufem, Heinrichem Ernstem Schirmerem a Wilhelmem von Hanno. V letech 1910–1616 byly instalovány vitráže z dílny Emanuela Vigelanda. V roce 1950 proběhla rozsáhlá rekonstrukce pod vedením architekta Arnsteina Arneberga, mj. autora radnice v Oslu. Ten se snažil odstranit novogotické nánosy 19. století (zejm. vnitřní vybavení), a co nejvíce katedrálu navrátit do původního stavu. Odkazy Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku Oslo Cathedral na anglické Wikipedii. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Katedrála v Oslu na Wikimedia Commons Autoritní data: GND: 4681071-7 | VIAF: 238783335

Question: Stavěla se katedrála v Oslu roku 1700?

Answer: Postaven byl v letech 1694-1697.


Barklya syringifolia

Context: Barklya syringifolia je rostlina z čeledi bobovité a jediný druh rodu Barklya. Je to stálezelený strom se sytě zelenými jednoduchými listy a žlutooranžovými květy v bohatých květenstvích. Vyskytuje se při pobřeží východní Austrálie. V některých oblastech světa je pěstován jako okrasná dřevina. == Popis == Barklya syringifolia je stálezelený strom dorůstající výšek 7 až 20 metrů. Listy jsou jednoduché (jednolisté), srdčité, dlouze řapíkaté, tmavě zelené. Na vrcholu řapíku je pulvinus. Palisty jsou drobné, oválné, opadavé. Květy zatuchle voní, jsou drobné, žlutooranžové, krátce stopkaté, uspořádané v hustých vrcholových hroznech skládajících až 20 cm dlouhé laty, řidčeji úžlabní. Kalich je zvonkovitý, zakončený krátkými tupými laloky. Korunní lístky jsou volné, podobného tvaru a velikosti, na bázi dlouze nehetnaté. Pavéza je širší než ostatní korunní lístky. Tyčinek je 10, jsou volné a delší než koruna. Semeník je stopkatý, s několika vajíčky a krátkou čnělkou nesoucí drobnou vrcholovou bliznu. Plody jsou podlouhle kopinaté, stopkaté, ploché lusky, nepukavé nebo jen slabě pukající tenkostěnnými chlopněmi. Obsahují 1 až 2 plochá semena. == Rozšíření == Tento druh je rozšířen pouze v Austrálii. Vyskytuje se v tropických a subtropických oblastech při východním a severním pobřeží Queenslandu. Roste jako součást suššího deštného lesa, keřovité vegetace a podél řek na pískovcových, grandioritových nebo čedičových podkladech. == Taxonomie == Rod Barklya je v současné taxonomii bobovitých řazen do podčeledi Cercidoideae. Nejblíže příbuznými skupinami jsou dle výsledků molekulárních analýz rod Schnella a některé rody oddělené od rodu Bauhinia (Gigasiphon, Lysiphyllum, Phanera a Tylosema). == Význam == Barklya syringifolia je krásně kvetoucí strom, pěstovaný v Austrálii i mimo ni (např. na Floridě či v Kalifornii) jako okrasná dřevina. V kultuře má spíše keřovitý vzrůst a dorůstá do výšek okolo 8 metrů.

Question: Z jaké čeledi je rostlina Barklya syringifolia?

Answer: bobovité


Čtvrtek

Context: V klasické latině se čtvrtek označoval jako Dies Jovis (Jovův den), z čehož vznikly názvy čtvrtku ve většině románských jazyků (it. Giovedì, špan. jueves, fr. jeudi apod.). Anglické Thursday či německé Donnerstag pochází od jména germánského boha Thóra; znamená tedy "Thorův den". V bavorském nářečí je možné se setkat také s názvem "Pfinztag", což je převzato z řeckého "pempte hemera" (pátý den). Tento název měl eliminovat název vycházející ze jména pohanského boha Thóra. Hindský název pro čtvrtek je Guruvar, přičemž Guru je v sanskrtu název planety Jupiter. V Thajsku je barvou spojenou se čtvrtkem oranžová. Sir Čtvrtek je název knihy a jméno protagonisty, autorem je australský sci-fi autor Garth Nix. V hinduistickém náboženství je čtvrtek, který je nazýván guruvar, běžně postním dnem, zvláště v různých částech severní Indie. Kvakeři tradičně označují čtvrtek jako "pátý den", aby se vyvarovali názvu "Thursday", vycházejícím ze jména pohanského boha. Označení čtvrtka jako pátého dne v týdnu se používá také v islandštině, moderní řečtině, portugalštině a v moderních semitských jazycích. V křesťanské tradici zelený čtvrtek je čtvrtkem před Velikonocemi - den, kdy se konala Poslední večeře. Čtvrtek Nanebevstoupení Páně je 40. den po Velikonocích, kdy Ježíš Kristus vstoupil na nebesa. Ve Spojených státech je Den díkůvzdání každoročním svátkem, který se slaví čtvrtý čtvrtek v listopadu. První čtvrtek v roce spadá vždy do prvního týdne v roce (určuje ho).

Question: Jaká barva je spojena se čtvrtkem v Thajsku?

Answer: oranžová


Třicetiletá válka

Context: Třicetiletá válka (1618–1648) byl evropský ozbrojený konflikt známý především jako vyvrcholení sporů mezi římskokatolickou církví a zastánci vyznání, která vznikla po reformaci v 16. století, tedy kalvinismem a luteránstvím. Neméně důležitou příčinou války byl také boj evropských zemí o politickou nadvládu.Vlastní válku započala revoluce stavů v zemích Koruny české proti panovníkovi. Další mocenský souboj, který již v Evropě probíhal mezi Nizozemskými provinciemi a Španělskem, dnes známý jako nizozemská revoluce, také výrazně ovlivňoval boje v Evropě. A konečně vstup katolické Francie na stranu protihabsburské koalice za účelem eliminace přílišné moci Habsburků podtrhl mocenské zájmy na pozadí třicetileté války. První roky války probíhaly především na území Českého království a Rakouského arcivévodství (zde totiž revoluce proti Habsburkům vypukly), nicméně na většinu dalších let války se boje přemístily mimo tato území v důsledku toho, že se katolíkům podařilo velkou část bitev vyhrát a přesunout boje na zbytek území Svaté říše římské, které ovládali protestanti. Vleklá a rozsáhlá válka způsobila značný úbytek obyvatelstva na zasažených územích. Počet obyvatel v průměru poklesl o třicet procent, u mužů až o padesát procent.

Question: Proč začala třicetiletá válka?

Answer: římskokatolickou církví a zastánci vyznání, která vznikla po reformaci v 16. století, tedy kalvinismem a luteránstvím


Albert Einstein

Context: Také se učil rozeznávat samotnou podstatu přihlášek navzdory jejich občasnému nedostatečnému popisu. Při tomto posuzování někdy i opravoval chyby v návrzích. V roce 1904 získal Einstein na patentovém úřadě stálé místo. V roce 1905 získal Einstein na Spolkové vysoké technické škole v Curychu doktorát za svou práci "O novém určení molekulárních rozměrů." Tentýž rok napsal čtyři články, které se staly základem moderní fyziky. Dokázal to, aniž by se odkazoval na odbornou literaturu a aniž by své teorie diskutoval s vědeckými kolegy. Témata těchto článků byla Brownův pohyb, fotoelektrický jev, speciální teorie relativity a ekvivalence hmotnosti a energie. Za vysvětlení fotoelektrického jevu získal Einstein roku 1921 Nobelovu cenu za fyziku. V tom je kousek ironie osudu, protože Einstein je dnes mnohem známější pro svoji teorii relativity a navíc fotoelektrický jev je záležitost kvantové fyziky, ze které byl později Einstein poněkud rozčarovaný. Tyto články jsou však přesto hodny zaznamenání především proto, že Einstein převzal odvážně myšlenky teoretické fyziky, dovedl je do jejich logických důsledků a z nich dokázal vysvětlit výsledky experimentů, které po desetiletí vědce zneklidňovaly. Tyto články z roku 1905 odeslal Einstein do odborného časopisu Annalen der Physik. Rok jejich vzniku je často nazýván jako "Einsteinův zázračný rok" (Annus Mirabilis, latinsky: zázračný rok). Mezinárodní unie pro čistou a aplikovanou fyziku (IUPAP) proto pro jejich připomenutí vyhlásila rok 2005, tedy jejich sté výročí, světovým rokem fyziky. ==== Brownův pohyb ==== První článek z roku 1905, nazvaný "O pohybu – potřebném pro molekulární kinetickou teorii tepla – malých částic umístěných v klidné kapalině," se zabýval studiem Brownova pohybu.

Question: Za vysvětlení jakého jevu získal Einstein roku 1921 Nobelovu cenu?

Answer: fotoelektrického jevu


Josef Rosipal

Context: Josef Rosipal (18. května 1884, Žižkov – 31. srpna 1914, Hermanovo, Halič) byl český architekt a designér. V roce 1903 začal studovat architekturu na Císařské a královské české vysoké škole technické v Praze. Po jejím absolvování byl inženýrem na stavbě dráhy v Ražicích u Písku. Později pracoval pro Magistrát hlavního města Prahy. Slibnou kariéru nadaného architekta však záhy ukončila I. světová válka. Ihned po jejím vypuknutí musel do armády, narukoval v hodnosti poručíka a padl na jejím samotném počátku v bitvě o Halič. Náhrobní deska je vsazena do dnes už poškozeného náhrobku jeho manželky. Portrét architekta pocházel od sochaře Jana Štursy, nicméně byl pozdějšími amatérskými pokusy o restaurování zcela deformován a poničen. Bronzový reliéf od Josefa Jílka, vsazený do dodatečně postaveného žulového nástavce, byl roku 1972 vylomen a odcizen. Jeho nejznámější stavbou je Městský sirotčinec na Hradčanech (dnes Ministerstvo kultury České republiky) v dnešní ulici Milady Horákové a také portál proslulé Myšákovy cukrárny na Novém Městě pražském. Byl také členem družstva Artěl. Městský sirotčinec na Hradčanech, Praha 6-Hradčany, č. p. 220, Milady Horákové 139. Stavba ve stylu geometrické secese. Projekt byl dokončen 20. ledna 1911. Stavba byla otevřena 15. listopadu 1913. Jednalo se o první stavbu v Praze s plochou střechou. V současnosti zde sídlí Ministerstvo kultury ČR. Nástavba horních pater školy v Josefské ulici, Praha 1-Malá Strana, č. p. 626 Interiér cukrárny U Myšáka, Praha 1-Nové Město, č. p. 710, Vodičkova 31 Jako člen družstva Artěl navrhoval skleněné soubory a nábytek. Skleněné soubory (nápojové sady, vázy, podnosy) jsou dnes ve sbírkách Uměleckoprůmyslového muzea v Praze.

Question: Kdo byl Josef Rosipal?

Answer: český architekt a designér


Hřebčín Mimoň

Context: Hřebčín Mimoň byl v Mimoni na Českolipsku založen v roce 1965. Vychoval zde řadu kvalitních koní, anglických plnokrevníků včetně vítězů Československého derby. Velký areál je určen na jaře 2013 do dražby. Hřebčín byl v Mimoni založen v roce 1965. Tehdy byl základem dovoz plnokrevných a polokrevných koní z SPP Chomutov - Ahníkov. O dva roky později se ze Zákup přestěhovaly další koně a mimoňský areál byl doplněn o další stáje. V roce 1969 začaly nákupy kvalitních koní v zahraničí (Francie, SSSR). Další dostavby areálu následovaly po roce 1970, v Heřmaničkách u České Lípy vznikla i filiálka hřebčína s 26 boxy. Po roce 1990 byl hřebčín administrativně oddělen od Velkovýkrmen Zákupy a pak prodán. Majitelem hřebčína v Mimoni II Okrouhlická 144 se stal PhDr. Zbyněk Pulec a poté jej přejmenoval na Pulec hřebčín Mimoň, s.r.o. Po roce 2009 došlo k útlumu chovatelské závodní a chovatelské činnosti, hřebčín se zaměřil jen na obchod s koňmi. Kvůli finančním problémům majitele se areál rozhodl prodat. Dražba areálu bude probíhat 10.dubna 2013 v Praze. První nabídka je 13 milionů Kč. Prodej se tehdy nepodařil, až na jaře 2014 byl areál prodán. Kupcem se stala firma Maestoso Luna. Jmenovaná společnost na neděli 12. července 2015 připravila obnovení dostihů po čtyřleté pauze, prvním dostihem je Cena společnosti Charvát Group. Po roce 1980 odtud vzešli vítězové tehdy prestižního Československého derby, Taran a Trocadero, úspěchy zaznamenala i ĹAvenir, Silistra, Granda a další. Po roce 2010 si zde ustájil své koně čečenský prezident Ramzan Kadyrov. Staral se mu o ně žokej Arslangirej Šavujev.

Question: Kdy byl založen hřebčín Mimoň?

Answer: 1965


Vlasatice třásnitá

Context: Vlasatice třásnitá Vlasatice třásnitá Stupeň ohrožení podle IUCN málo dotčený[1] Vědecká klasifikace Říše živočichové (Animalia) Kmen strunatci (Chordata) Podkmen obratlovci (Vertebrata) Třída obojživelníci (Amphibia) Řád žáby (Anura) Čeleď kvikuňkovití (Arthroleptidae) Rod vlasatice (Trichobatrachus) Binomické jméno Trichobatrachus robustusBoulenger, 1900 Synonyma Astylosternus robustus Některá data mohou pocházet z datové položky. Vlasatice třásnitá (Trichobatrachus robustus) nebo také žába srstnatá je druh žáby z monotypického rodu Trichobatrachus, obývající deštné pralesy podél Guinejského zálivu od jihovýchodní Nigérie po vysočinu Mayombe. Dosahuje délky okolo 11 cm a váhy asi 80 g, hlava je krátká a široká se zakulaceným čenichem, samci bývají výrazně větší než samice.[2] Součástí pohlavního dimorfismu je také množství dlouhých tenkých kožních výrůstků na bocích a bedrech samců, sloužících k usnadnění dýchání při pobytu ve vodě, kde hlídají nakladená vajíčka. Po vylíhnutí pulců se samci vracejí na souš a kožní třepení ztrácejí.[3] V případě ohrožení si žába zlomí kůstky na prstech, jejichž ostré špice pak prorazí kůži a slouží k obraně jako drápy (nejde o skutečné drápy, protože nejsou tvořeny keratinem).[4] Vlasatice třásnitá tak získala přezdívku Wolverine frog podle postavy z komiksu X-Men. Potravu vlasatice třásnité tvoří hmyz, plži a červi. Dožívá se zhruba pěti let.[5] Domorodci z kmene Bakossi tuto žábu loví pomocí oštěpů a pojídají jako lék proti neplodnosti.[6] Reference ↑ The IUCN Red List of Threatened Species 2021.1. 25. března 2021. Dostupné online. [cit. 2021-04-07]↑ AmphibiaWeb↑ Squeakers and Cricket Frogs: Arthroleptidae - Hairy Frog↑ Planet Save↑ Wild Animals Online. www.wildanimalsonline.com [online]. [cit. 2018-02-11]. Dostupné v archivu pořízeném dne 2018-10-01. ↑ Salamandra Journal Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu vlasatice třásnitá na Wikimedia Commons Taxon Trichobatrachus robustus ve Wikidruzích mw-parser-output div/**/#portallinks a{font-weight:bold}Portály: Obojživelníci

Question: Co dělá vlasatice třásnitá, když se cítí ohrožená?

Answer: žába zlomí kůstky na prstech, jejichž ostré špice pak prorazí kůži a slouží k obraně jako drápy


Notre-Dame-de-Lorette (stanice metra v Paříži)

Context: Některá data mohou pocházet z datové položky. Notre-Dame-de-Lorette je nepřestupní stanice pařížského metra na lince 12 v 9. obvodu v Paříži. Nachází se nedaleko kostela Notre-Dame-de-Lorette. Historie Stanice byla otevřena 5. listopadu 1910 jako součást prvního úseku linky A, kterou provozovala společnost Compagnie Nord-Sud. Trať vedla od Porte de Versailles a končila v této stanici. Linka zde končila do 8. dubna 1911, kdy byla prodloužena do stanice Pigalle. Po sloučení se společností Compagnie du Métropolitain de Paris obdržela linka v roce 1930 číslo 12. Stanice byla v roce 1984 renovována. Nehoda 30. srpna 2000 došlo ve stanici k nehodě, která si vyžádala 24 lehce zraněných. Řidič vjel do stanice nepřiměřenou rychlostí, takže došlo u vjezdu do stanice k vykolejení jednoho vozu.[1] Tento úsek trati má sklon 4% a u vjezdu do stanice 2,2%, kde je navíc kolej do oblouku. Nejvyšší povolená rychlost je zde proto 40 km/h a 30 km/h v zatáčce. Protože autopilot nebyl v provozu, byl vůz řízen ručně. Vyšetřování prokázalo hlavní zavinění na straně řidiče, který měl ve zvyku řídit výhradně pomocí autopilota a tím ztratil své reflexy a dále rovněž prokázalo zanedbávání oprav ze strany RATP a nedostatečnou světelnou kontrolu rychlosti na nebezpečných místech.[2] Od této nehody proto RATP vyžaduje po všech řidičích pokaždé absolvovat minimálně jednu jízdu s plným manuálním řízením, aby neztratili zručnost. Název Stanice byla pojmenována podle kostela Notre-Dame-de-Lorette (Panny Marie z Loreta). Zajímavosti v okolí kostel Notre-Dame-de-Lorette Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku Notre-Dame-de-Lorette (métro de Paris) na francouzské Wikipedii. ↑ (francouzsky) Fotografie vykolejeného vozu Archivováno 27. 7. 2011 na Wayback Machine↑ (francouzsky) Zpráva z vyšetřování nehody (formát pdf) Archivováno 27. 10. 2005 na Wayback Machine Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Notre-Dame-de-Lorette na Wikimedia Commons ← směr Front populaire Metro v Paříži – Linka 12 směr Mairie d'Issy → Saint-Georges Notre-Dame-de-Lorette Trinité – d'Estienne d'Orves Front populaire – Porte de la Chapelle – Marx Dormoy – Marcadet – Poissonniers – Jules Joffrin – Lamarck – Caulaincourt – Abbesses – Pigalle – Saint-Georges – Notre-Dame-de-Lorette – Trinité – d'Estienne d'Orves – Saint-Lazare – Madeleine – Concorde – Assemblée nationale – Solférino –

Question: Na jaké lince metra se nechází stanice pařížského metra s názvem Notre-Dame-de-Lorette?

Answer: 12


Gerlachovský štít

Context: Gerlachovský štít, zvaný též Gerlach (pol. Gerlach), je nejvyšší horou Vysokých Tater, Slovenska a celých Karpat. Do roku 1992 byla hora nejvyšší horou Československa. Hora je pojmenována podle Gerlachova, nad kterým se vypíná a do jehož území patří. Leží v jihovýchodní rozsoše Zadného Gerlachu, od kterého ho odděluje Gerlachovské sedlo. Z vrcholu pokračuje hřeben na Kotlový štít, kde se rozvětvuje a vytváří známý Gerlachovský kotel. Gerlachovský štít je pro svoji výšku, dostupnost a krásnou horskou scenérii jedním z nejnavštěvovanějších vrcholů. == Historie == Měření výšek tatranských štítů se datuje k roku 1763, kdy vídeňský dvůr nařídil tzv. josefínské mapování, tedy kartografické zpracování celé habsburské monarchie. To prováděli vojenští měřiči pod vedením Waldaufa a Fleischera, ale jejich výsledky nebyly publikovány. Zřejmě na základě těchto měření bylo v roku 1780 v díle "Geographie des Königreichs Ungarn" uvedeno, že nejvyšším štítem celých Tater je Kriváň. Ke stejnému závěru dospěl v roce 1788 i bratislavský mineralog Ján Fichtel, který výšku Kriváně odhadl na 3800 metrů nad mořem. Anglický cestovatel Robert Townson považoval za nejvyšší štít Tater Lomnický štít. Ani vědci v 19. století, mezi nimi i známý švédsky botanik Göran Wahlenberg, neurčili výšku tatranských vrcholů správně. Jako nejvyšší uváděli Lomnický anebo Ľadový štít. Gerlach svojí výškou figuroval až na čtvrtém místě. V letech 1837 a 1838 prováděl měření tatranských štítů Ľudovít Greiner, ředitel jelšavské lesní správy koburgovského velkostatku. Až on správně zjistil, že nejvyšším štítem Tater je Gerlachovský štít. Veřejnost však Greinerovo objevné měření nepřijala, což se změnilo až v 70. letech 19. století. == Názvy Gerlachu == do roku 1896: Gerlach, Gerlsdorfer Spitze, Gerlachspitze, Gerlachfálvi-csúcs, Gierlach, Gerlachovka 1896–1919: Štít Františka Jozefa, Ferencz József-csúcs, Franz Josef Spitze 1919–1923: Gerlach, Gerlachovka 1923–1932: Štít Legionárov, Štít Legionářů, Spitze der Legionäre (neoficiálně stále používaný název Gerlach) 1932–1939: Gerlachovka, Gerlach, Gerlachovský štít 1939–1945: Slovenský štít (mezi místním německým obyvatelstvem nazývaný Slowakische Spitze) 1945–1949: Gerlach, Gerlachovský štít 1949–1959: Stalinov štít (česky Štít J. V. Stalina) od 1959: Gerlachovský štít == Výstupy == První výstupy na Gerlachovský štít vykonali lovci a botanici. Je možné, že někteří z nich vystoupili až na vrchol. Pravděpodobně prvním člověkem, který prokazatelně v roce 1834 stál na vrcholu, byl spišský Němec Ján Still (1805–1890), učitel na katolické škole v Novej Lesnej. Výpravy na Gerlach se účastnil i jeho švagr Gellhof, stavitel z Veľkej, Martin Urban Spitzkopf, mlynář z Novej Lesnej a dva další neznámí lovci kamzíků.[zdroj?

Question: Jak se jmenuje nejvyšší hora Slovenska?

Answer: Gerlachovský štít


Gabino Rey

Context: Gabino Rey Gabino ReyRodné jméno Gabino Victorio Segundo Rey de Santiago Narození 8. ledna 1928Marín, Pontevedra Úmrtí 30. dubna 2006 (ve věku 78 let)Barcelona Povolání malíř a umělec Děti Pablo Rey Rodiče Agustín Rey Fonseca Některá data mohou pocházet z datové položky.Chybí svobodný obrázek. Gabino Rey Santiago (8. ledna 1928, Marín, Pontevedra – 2. května 2006, Barcelona, Španělsko) byl španělský malíř. Znám byl pod uměleckým jménem Gabino.[1] Život V Galícii narozený Rey se během španělské občanské války (1936 až 1939) přestěhoval do Barcelony. Tam byl žákem španělského malíře Ramona Rogenta. Na svých dílech zobrazoval především krajinu, květiny a venkovský život. Jeho nejznámější malba „El Port“ vznikla roku 1977 v barcelonském přístavu. Reyova díla vynikají hlavně uzpůsobením světla, díky čemuž byl také nazýván „maestro de la luz“ (Mistr světla). Vystavoval v Madridu i Barceloně, Londýně, Paříži a New Yorku.[2] Reference ↑ PUIG, Arnau; REY SANTIAGO, Gabino. Gabino: estudi d'un projecte pictò fet sota la consideració de la llum. Barcelona: Mayo S.A., 1992.

Question: Který malíř byl známý pod uměleckým jménem Gabino?

Answer: Gabino Rey Santiago


Walter Houser Brattain

Context: Svůj bakalářský titul získal z fyziky a matematiky na Whitman College in Walla Walla ve Washingtonu v roce 1924. V roce 1926 získal na University of Minnesota magisterský titul a v roce 1929 na stejné univerzitě titul Ph.D. ve fyzice. Vedoucím doktorandské práce byl John T. Tate a tématem byl dopad elektronů na rtuťové výpary. V letech 1928 až 1929 pracoval v Národním úřadu pro míry a váhy (National Bureau of Standards) ve Washingtonu, D.C., a v roce 1929 přešel do Bellových laboratoří v New Yersey. Brattainův výzkum v Bellových laboratořích před druhou světovou válkou se nejdříve týkal fyziky povrchu wolframu a později povrchu oxidů mědi a povrchu křemíku. Během druhé světové války se věnoval rozvoji metod odhalení ponorek pro Columbia University. Po válce se vrátil do Bellových laboratoří a připojil se ke skupině vedené Williamem Shockleym. Ten od začátku roku 1946 vedl hlavní výzkum polovodičů pro praktické vytvoření zesilovače. Jejich výzkum vedl v roce 1947 k objevu hrotového tranzistoru. Za tento objev obdrželi v roce 1956 Brattain, John Bardeen a William Shockley Nobelovu cenu za fyziku. Walter Brattain zemřel 13. října 1987 v Seattlu. V tomto článku byl použit překlad textu z článku John Bardeen na anglické Wikipedii. Obrázky, zvuky či videa k tématu Walter Houser Brattain ve Wikimedia Commons Biography from the Nobel Foundation

Question: Kdy zemřel Walter Houser Brattain?

Answer: 13. října 1987


Franz Heilmayer

Context: Franz Heilmayer Franz Heilmayer Franz Heilmayer, foto z doby před r. 1907 poslanec Říšské rady Ve funkci:1907 – 1918 poslanec Provizor. nár. shromáždění Německého Rakouska Ve funkci:21. října 1918 – 16. února 1919 Stranická příslušnost Členství Křesťansko sociální str. Narození 20. prosince 1859 MattseeRakouské císařství Rakouské císařství Úmrtí 12. února 1920 (ve věku 60 let) MattseeRakousko Rakousko Některá data mohou pocházet z datové položky. Franz Heilmayer (20. prosince 1859 Mattsee – 12. února 1920 Mattsee[1]) byl rakouský křesťansko sociální politik, na počátku 20. století poslanec Říšské rady, v poválečném období poslanec rakouské Národní rady. Biografie Působil jako barvířský mistr. Angažoval se v Křesťansko sociální straně Rakouska. Byl předsedou živnostenského spolku v soudním okresu Mattsee. Byl členem obecní rady a starostou Mattsee.[1] Na počátku 20. století se zapojil i do celostátní politiky. Ve volbách do Říšské rady roku 1907, konaných poprvé podle všeobecného a rovného volebního práva, získal mandát v Říšské radě (celostátní zákonodárný sbor) za obvod Salcbursko 4. Usedl do poslanecké frakce Křesťansko-sociální sjednocení. Mandát obhájil ve volbách do Říšské rady roku 1911 za týž obvod. Usedl do klubu Křesťansko-sociální klub německých poslanců. Ve vídeňském parlamentu setrval až do zániku monarchie.[2] K roku 1911 se profesně uvádí jako starosta.[3] Po válce zasedal v letech 1918–1919 jako poslanec Provizorního národního shromáždění Německého Rakouska (Provisorische Nationalversammlung).[1] Odkazy Reference 1 2 3 Atanas Guggenberg [online]. parlament.gv.at [cit. 2014-02-24]. Dostupné online. (německy) ↑ Databáze stenografických protokolů a rejstříků Říšské rady z příslušných volebních období, http://alex.onb.ac.at/spa.htm.↑ http://alex.onb.ac.at/cgi-content/alex?aid=spa& Autoritní data: GND: 1105583775 | VIAF: 83146825115007631625

Question: Do kterého roku byl Franz Heilmayer poslancem?

Answer: 1918


Kostel svatého Jana Nepomuckého (Žďár nad Sázavou)

Context: Poutní kostel Svatého Jana Nepomuckého na Zelené hoře u města Žďár nad Sázavou patří mezi nejvýznamnější stavby barokního stavitele Jana Blažeje Santiniho-Aichela. Tento vrcholný Santiniho výtvor byl roku 1994 zařazen na Seznam světových kulturních a přírodních památek UNESCO. Kostel stojí na Moravě na Zelené hoře v katastrálním území Zámek Žďár nedaleko historické zemské hranice Čech a Moravy. Kostel byl postaven ve slohu barokní gotiky. Záměr na stavbu poutního kostela pojal žďárský opat Václav Vejmluva v roce 1719 po otevření hrobu sv. Jana Nepomuckého. Stavba probíhala v letech 1720-1722 na jeho náklad. Smyslem stavby bylo především oslavit Jana Nepomuckého, jako mocného patrona a světce. Základní kámen stavby byl položen 16. května 1720, chrám byl vysvěcen dne 27. září 1722. V době vzniku stál na travnatém vršku, který Václav Vejmluva pojmenoval Zelená hora (dříve se nazýval Černý les nebo Strmá hora) podle vrchu u Nepomuku, ze kterého pocházel Jan Nepomucký i první žďárští mniši. Do nedávné doby byla stavba obklopena vysokým borovým lesem, který však byl odstraněn, aby bylo na kostel tak jako původně vidět i z velké dálky. Dne 16. července 1784 vzplanul v areálu kláštera požár, který se přenesl i na poutní kostel a zcela zničil jeho střechu. Dva měsíce nato byl klášter zrušen. Prvním krokem k záchraně bylo zakrytí kostela prkny na základě sbírky, kterou uspořádal žďárský obchodník Josef Pluhař. O obnovu kostela se snažili mniši ze zrušeného kláštera i místní obyvatelé. Teprve v roce 1792 povolilo moravské gubernium kostel opravit se dvěma podmínkami: kostel bude sloužit jako pohřební a do areálu bude přenesen hřbitov biskupství ani gubernium nepřispějí žádnými finančními prostředky, žadatelé doloží, že mají dost peněz na opravu i následný provoz. Pokud se tak nestane, bude kostel stržen a stavební materiál vydražen pro účely náboženského fondu. Dne 27. srpna 2014 podepsali zástupci Národního památkového ústavu, Římskokatolické farnosti Žďár nad Sázavou II a Biskupství brněnského dohodu o vydání majetku dle zákona o majetkovém vyrovnání s církvemi. Od 28. srpna tak je areál poutního kostela sv. Jana Nepomuckého na Zelené hoře ve správě církve. Ústřední kostel i jej obklopující ambit jsou jednotně projektovanou a budovanou stavbou. Tvarosloví stavby je velmi minimalistické a nesmírně účinné. Spojuje barokní a gotické prvky, čímž odkazuje k době, v níž žil, působil a byl umučen Jan Nepomucký. Konstrukce kostela vychází z geometrie kruhu, přičemž mnohonásobně opakuje číslo pět jako odkaz na pět hvězd Jana Nepomuckého, které se podle legendy objevily nad tělem mrtvého světce.

Question: Ve kterém roce byl poutní kostel Svatého Jana Nepomuckého na Zelené hoře zařazen na Seznam světových kulturních a přírodních památek UNESCO?

Answer: 1994


Bouře (Fibich)

Context: Bouře (Fibich) Bouře Zdeněk Fibich (kresba Jana Vilímka, 1881)Základní informace Žánr zpěvohra (opera) Skladatel Zdeněk Fibich Libretista Jaroslav Vrchlický Počet dějství 3 Originální jazyk čeština Literární předloha William Shakespeare: The Tempest Datum vzniku 1893-94 Premiéra 1. března 1895, Praha, Národní divadlo Některá data mohou pocházet z datové položky. Bouře (Op. 40) je opera (zpěvohra) o třech jednáních českého skladatele Zdeňka Fibicha na libreto českého básníka Jaroslava Vrchlického, napsané na námět stejnojmenné hry Williama Shakespeara. Poprvé byla provedena dne 1. března 1895 v Národním divadle v Praze. Vznik a historie díla Po opeře Nevěsta messinská (1884), která se stala předmětem mnoha kritických polemik a u publika propadla, se Fibich na delší dobu od operního média odvrátil. V cestě za přiblížení opery dramatu započaté „Nevěstou“ pokračoval směrem k melodramu a v letech 1889-1891 vytvořil melodramatickou trilogii Hippodamie. Návrat k tradičnější podobě hudebně-dramatické tvorby souvisí mimo jiné s počátkem Fibichova intenzivního milostného vztahu s Anežkou Schulzovou, který se datuje od roku 1892, s mezinárodním úspěchem, který zažil téhož roku při vídeňském provedení Námluv Pelopových a symfonie č. 2 Es dur[1], ale i se studiem děl Mozarta, Čajkovského a Rimského-Korsakova, jejichž vliv se v novém operním projektu odráží.[2][3][4]

Question: O kolika jednáních je opera Bouře českého skladatele Zdeňka Fibicha?

Answer: o třech


New Canaan

Context: New Canaan New Canaan Poloha Souřadnice 41°8′ s. š., 73°29′ z. d. Nadmořská výška 105 m n. m. Stát Spojené státy americké Spojené státy americké federální stát Connecticut okres Fairfield County Connecticut na mapě Spojených států New Canaan Rozloha a obyvatelstvo Rozloha 58,3 km² Počet obyvatel 19 984 (2005[1]) Hustota zalidnění 349 obyv./km² Správa Vznik 1731 Oficiální web www.newcanaan.info Telefonní předvolba 203 PSČ 06840 multimediální obsah na Commons Některá data mohou pocházet z datové položky. New Canaan je město v okrese Fairfield County v Connecticutu, ve Spojených státech, ležící 13 kilometrů severovýchodně od Stamfordu na řece Five Mile River. Podle sčítání lidu z roku 2000 zde žilo 19 395 obyvatel. Město patří mezi nejbohatší komunity ve Spojených státech. CNN Money zařadila New Canaan na první místo v nejvyšším průměrném příjmu rodiny.[2] Významní obyvatelé Florence Harding, první dáma USA Katherine Heigl, herečka – ve městě vyrůstala David Letterman, moderátor Noční show Davida Lettermana – bývalý obyvatel Paul Simon, zpěvák a textař – obyvatel Max Pacioretty, hokejový útočník týmu Montreal Canadiens, účastník ZOH 2014 Odkazy Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku New Canaan, Connecticut na anglické Wikipedii. ↑ U.S. Census Bureau Population Estimates. www.census.gov [online]. [cit. 2009-09-10]. Dostupné v archivu pořízeném dne 2006-10-15. ↑ CNN Money's 25 Top-Earning Towns [online]. CNN, 2008-6-16 [cit. 2008-06-17]. Dostupné online. (anglicky) Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu New Canaan na Wikimedia Commons (anglicky) Oficiální internetové stránky Pahýl Tento článek je příliš stručný nebo postrádá důležité informace.Pomozte Wikipedii tím, že jej vhodně rozšíříte. Nevkládejte však bez oprávnění cizí texty. Autoritní data: GND: 4433161-7 | LCCN: n80017630 | VIAF: 128756471 | WorldcatID: lccn-n80017630 mw-parser-output div/**/#portallinks a{font-weight:bold}Portály: Spojené státy americké

Question: Kolik lidí žilo v New Canaan v roce 2000?

Answer: 19 395


Etiopská vlajka

Context: Vlajka Etiopie byla přijata 31. srpna 1996. Základ etiopské vlajky tvoří červená, žlutá a zelená barva. Tyto barvy se staly symbolem africké jednoty. Etiopie, nejstarší stát subsaharské Afriky a nejstarší nezávislé africké území, je dnes jednou z nejchudších zemí světa. Její kultura je však velice bohatá a mezi etiopské kulturní dědictví patří i národní vlajka. == Historie == === Tajemný původ etiopské vlajky === Kořeny etiopské státní vlajky sahají hluboko do minulosti. Názory na to, co kdysi dávno inspirovalo Etiopy při výběru barev pro svůj národní symbol, se liší. Nejčastěji je uváděna duha, v jejímž barevném spektru nejvíce vynikají právě červená, žlutá a zelená barva. Tento přírodní úkaz není v etiopských klimatických podmínkách nikterak ojedinělý, nad vodopády na Modrém Nilu se duha vyskytuje dokonce nepřetržitě po celý rok. Možná, že podobně smýšleli i obyvatelé Bolívie, jejichž vlajka vznikla nezávisle na té etiopské, ale obsahuje stejný barevný základ. Nesporným důkazem o tom, že jsou červená, žlutá a zelená barva jsou užívány etiopským lidem jako barvy národní už několik staletí, je Orteliova mapa Vnitřní a Vnější Etiopie (souhrnně Abyssinie) z roku 1573. Belgický kartograf ozdobil nadpis této mapy obrázky muže, ženy a dvou dětí nesoucích slunečníky. Tyto postavy symbolizující rodinu etiopských domorodců jsou oděny v šatech ušitých z červené, žluté a zelené látky. Plátno pod nadpisem a slunečníky jsou rovněž vyobrazeny v těchto barvách. To také svědčí o odedávné národní hrdosti Etiopů a jejich lásce ke státní vlajce, kterou nazývají Sendek Alama, což v amharštině. doslova znamená národní symbol. === Význam základních barev etiopské vlajky ===

Question: Jaké barvy tvoří základ etiopské vlajky?

Answer: červená, žlutá a zelená


Marketa Lazarová (kniha)

Context: Marketa Lazarová je román Vladislava Vančury. Vyšel poprvé roku 1931 v edici Pyramida jakožto její 15. svazek. Jedná se o baladickou prózu, věnovanou Jiřímu Mahenovi, který byl Vančurovým vzdáleným příbuzným. Je situována do kraje mladoboleslavského, do časů, "kdy král usiloval o bezpečnost silnic, maje ukrutné potíže se šlechtici, kteří si vedli doslova zlodějsky, a co je horší, kteří prolévali krev málem se chechtajíce". Právě díky této časové a místní neurčitosti nelze považovat Marketu Lazarovou za román historický v pojetí scottovském či jiráskovském, třebaže se zcela prokazatelně odehrává v dávné minulosti, podle historiků pravděpodobně někdy v období vrcholného středověku, tj. 13. století. Nevystupují v ní historické osobnosti, děj se nepodřizuje dobovým reáliím. Arne Novák tento způsob zachycení historie příliš nevítá a kritizuje: "Zmýlil by se však notně ten, kdo by tuto raubířskou dobrodružnost chtěl jakkoliv uvést v blízkost historických románů, odvozujících se z ušlechtilého romantismu scottovského (...) obrací se zády ke kulturní archeologii a nechce pranic věděti o ideovém pozadí, natož o hlubším smyslu jevů, které nanáší až pastosně (...) Jaké potom starožitnictví bez chronologie? Nač zájem o zbraně, kroje, mravy a zvyklosti, nedbá-li spisovatel schválně o určení století? (...) Zde v prudkém sledu, ráz na ráz, s opětovným překvapením a na pohled bez logiky se rozvíjejí děje Markety Lazarové, pod nimiž by se ani inteligence nejúporněji slídící nedopátrala skladných idejí, hýbajících dějinami.

Question: V jakém roce poprvé vyšel román Markéta Lazarová?

Answer: 1931


Plagiát

Context: Český autorský zákon – na rozdíl například od německého - pojem plagiát nepoužívá a nedefinuje, mezinárodní norma ČSN ISO 5127-2003 jej popisuje jako "představení duševního díla jiného autora, půjčeného nebo napodobeného vcelku nebo zčásti, jako svého vlastního". Ochrana se týká uměleckého a vědeckého díla, "které je jedinečným výsledkem tvůrčí činnosti", pokud je nějak objektivně vyjádřeno, ale také překladu, programu, databáze a podobně. Autorský zákon však výslovně říká, že předmětem právní ochrany – a tedy ani plagiace - není "zejména námět díla sám o sobě, denní zpráva nebo jiný údaj sám o sobě, myšlenka, postup, princip, metoda,. objev, vědecká teorie, matematický a obdobný vzorec, statistický graf a podobný předmět sám o sobě. " Slovo plagiát je odvozeno od latinského plagiarius, kdo unesl svobodnou osobu do otroctví, což římské právo trestalo bičováním (plaga). Tuto velmi silnou metaforu poprvé použil římský básník Martialis v 1. století, když jakýsi Fidentinus recitoval jeho básně jako své vlastní. Případ souvisí s tím, jak se začaly šířit psané texty a zároveň začali autoři zdůrazňovat dílo jako své vlastnictví. V jiných, méně individualistických dobách zůstávala díla často anonymní, volně se přetvářela a autor dokonce pokládal za úspěch, pokud se jeho dílo šířilo.

Question: Od jakého latinského slova je odvozeno slovo plagiát?

Answer: plagiarius


Gradačac

Context: Gradačac Gradačac znak Poloha Souřadnice 44°52′39″ s. š., 18°25′41″ v. d. Nadmořská výška 164 m n. m. Stát Bosna a Hercegovina Bosna a Hercegovina Gradačac Rozloha a obyvatelstvo Rozloha 218 km² Správa Oficiální web www.gradacac.ba PSČ 76250 multimediální obsah na Commons Některá data mohou pocházet z datové položky. Gradačac (srbskou cyrlicí Г) je město v Bosně a Hercegovině, ve Federaci Bosny a Hercegoviny, v kantonu Tuzla na řece Gradašnica. Historie První zmínka o župě Gradačac je z roku 1302, avšak město samotné je připomínáno (pod starým názvem Gračac) až v roce 1465. Roku 1512 se pak stalo součástí Osmanské říše, ačkoliv toto je zmiňováno až z tureckých daňových zápisů teprve roku 1533. Mezi lety 1765 a 1821 Osmané vybudovali 18 m vysoké hradby s 22 m vysokou strážní věží a to na místě starých, římských hradeb - město bylo totiž důležitým pohraničním bodem Turků. Během války provázející rozpad Jugoslávie, v letech 1992 - 1995 bylo několikrát bombardováno, v této době sloužilo Srbům a mělo pro ně ohromný strategický význam; Daytonskou smlouvou však bylo stanoveno, že připadne Chorvatům a Muslimům. Etnické složení Následující etnické složení je z doby před válkou, v roce 1991. 60,2 % Bosňáci 19,8 % Srbové 15,1 % Chorvati 4,9 % ostatní Odkazy Související články Mešita Husejnija Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Gradačac na Wikimedia Commons Oficiální stránky města Pahýl Tento článek je příliš stručný nebo postrádá důležité informace.Pomozte Wikipedii tím, že jej vhodně rozšíříte. Nevkládejte však bez oprávnění cizí texty. mw-parser-output .navbox-title .mw-collapsible-toggle{font-weight:normal} Obce a města Tuzlanského kantonu Banovići • Čelić • Doboj Východ • Gračanica • Gradačac • Kalesija • Kladanj • Lukavac • Sapna • Srebrenik • Teočak • Tuzla • Živinice Autoritní data: AUT: ge334560 | LCCN: n83058921 | VIAF: 136078397 | WorldcatID: lccn-n83058921 mw-parser-output div/**/#portallinks a{font-weight:bold}Portály: Bosna a Hercegovina | Geografie

Question: Jak byly vysoké hradby, které vybudovali Osmané?

Answer: 18 m


Máchovo jezero

Context: Máchovo jezero též zvané Velký rybník nebo Velký Dokeský rybník, lidově Mácháč (německy Großteich nebo Hirschberger Großteich) je největší rybník v Libereckém kraji a osmý největší v Česku. Dosahuje hloubky až 12 metrů, vstup do vody je však velmi pozvolný. Jde o třetí největší český rybník, který leží jinde než v Jihočeském kraji. Byl založen v 14. století. Rozkládá se v nadmořské výšce 266 m, má rozlohu 284 ha. V dnešní době je využíván hlavně pro rekreaci. Rybník byl založen v roce 1366 Karlem IV. V rašelinné pánvi na Robečském potoku (přítok Ploučnice). Okolnosti založení rybníka doložil jednak pražský kanovník Beneš Krabice z Veitmile (udáno založení v říjnu 1366) a také kronikář Jan z Gubenu. Druhý zápis byl sepsán v Žitavě roku 1367 a zmiňoval i v Čechách dosud nevídaný druh ryb, parmy neboli vousáči. Rybník byl popisován jako rybník nad Hirschbergem (německý název Doks). Existují tvrzení, že rybník byl založen již roku 1272. K založení jezera a k jeho okolí se váže řada legend (o Daliboru z Myšlína, o Myším hrádku, o mlynáři ve Starých Splavech a vzniku vrchu Bezdězu). Dle pověstí za dob třicetileté války měl hrabě Dalibor z Myšlína tak velký strach o svůj majetek, že nechal na ostrůvku rybníka vystavět malý hrádek. Tam se nechal poté lodí odvézt i se svým majetkem a zásobami. Myslel, že zde bez úhony přečká všechny problémy a bude zde v bezpečí. Jenže spolu se zásobami potravin se na ostrůvek dostala jedna malá myška. Ta ve skladu potravin vyvedla mladé. Následovalo nekontrolovatelné přemnožení, kterému nešlo zabránit. Myším padly za potravu veškeré zásoby. A tak bez zásob nemohl Dalibor na ostrově dále přebývat, neboť by zemřel hlady. Jednoho dne musel přeplavat na břeh, povolat převozníka a s hanbou se z ostrova odstěhovat. Od té doby se mu neřeklo jinak, než Dalibor z Myšína a ostrůvku "Myší". Před rokem 1920 patřil místním statkářům, hrabatům z rodu Valdštejnů. Mlýn s náhonem na potoce ve Starých Splavech je doložen od roku 1272 a tak některé prameny udávají vznik prvotního rybníka již tímto datem. Tradice letních lázeňských pobytů v Doksech sahá do 19. století, a předcházela i rozšíření kultu Karla Hynka Máchy.

Question: Jakou rozlohu má Máchovo jezero?

Answer: 284 ha


Kolovník zašpičatělý

Context: Kolovník zašpičatělý (Cola acuminata), česky též kola zašpičatělá, je strom z čeledi slézovitých (Malvaceae), kde je zařazen v podčeledi lejnicových (Sterculioideae). Roste převážně v západní Africe. Kolovník obsahuje přes 50 druhů, nejvýznamnější jsou kolovník zašpičatělý a kolovník lesklý, které se pěstují pro kolová semena, která jsou dodnes vysoce ceněna. == Historie a výskyt == Kolová semena jsou na některých územích Afriky používána jako místní platidlo. Muslimové považují kolová semínka za posvátná. Kolovník pochází ze střední a západní Afriky, kde roste v deštných pralesích. Pěstuje se v Nigérii, Súdánu, Americe a dále se jeho pěstování rozšířilo do Mexika a Brazílie. Vyskytuje se i v Asii a jižních tropických oblastech Indie. == Popis == Kolovník zašpičatělý je strom, který měří 15 až 20 m. Připomíná vzhledem kaštan koňský. Má oválné, kožovité, 20 cm dlouhé a 7 cm široké listy. Čepel listů je kadeřavá, řapík má přibližně 4 cm. Květy jsou jedno- nebo oboupohlavné. Kvetou bíle, jsou seskupené do hroznů, které vyrůstají na starších větvích. Samičí květy jsou o něco málo větší než květy samčí. Plody kolovníku jsou podlouhlé (20-22 cm dlouhé) měchýřky. Zralé jsou nahnědlé. Mladé měchýřky jsou složené do kulovitého útvaru. Bývá jich 5. Každý obsahuje 5-13 semen. Osemení je bílé a má sladkokyselou chuť. Vnitřek obsahuje zárodek s 3-5 načervenalými dělohami, které jsou nahořklé.

Question: Jaká je barva květů kolovníku zašpičatělého?

Answer: bíle


Tristan Tzara

Context: Tristan Tzara [Cara], vlastním jménem Samuel Rosenstock (16. dubna 1896, Moineș, Bacău, Rumunsko - 25. prosince 1963, Paříž, Francie) byl francouzský básník a dramatik rumunsko-židovského původu. Jedná se o jednoho ze zakladatelů dadaismu. Básně začal psát již během studia na gymnáziu v Bukurešti. Svůj umělecký pseudonym si zvolil v roce 1915. V roce 1916 žil v Curychu, kde byl jednou z osobností, které založily v kabaretu Voltaire hnutí dada. V roce 1919 odešel do Paříže, kde ovlivnil kubistické a futuristické umělce. Spolupracoval s Louisem Aragonem, André Bretonem a Phillipe Soupaultem. Tato spolupráce skončila okolo roku 1924, protože Tzara odmítl vznikající surrealismus. Po roce 1929 však začíná publikovat i v surrealistických časopisech. V letech 1925-1926 si nechal zbudovat vlastní dům v Paříži od architekta Adolfa Loose. Tento dům je považován za jednu z nejvýznamnějších realizací tohoto architekta. Ve třicátých letech spolupracoval s levicovými politiky, angažoval se proti fašismu a nacismu a ve prospěch republikánů ve španělské občanské válce. V pozdějších letech se věnoval i literární a výtvarné kritice. V březnu 1946 přednášel v Praze. Je znám také svou aférou s českou herečkou Natašou Gollovou. Položil základní kámen dadaistické literatury dílem La premiè aventure céleste de Monsieur Antipyrine (První nebeské dobrodružství pana Antipyrine, 1916). 1918 Vingt-cinq poè (Dvacet pět básní) 1920 Cinéma calendrier du cœ abstrait maisons (Kalendářní biograf abstraktního srdce. ) 1922 Le Cœ à gaz (Srdce na plyn) 1924 Sept manifestes Dada (Sedm manifestů Dada) 1923 De nos oiseaux (O našich ptácích) 1931 L'Homme approximatif (Přibližný člověk) 1932.

Question: Jakého původu byl Tristan Tzara?

Answer: rumunsko-židovského


Kateřina Vaňková

Context: Kateřina Vaňková (* 30. prosince 1989) je česká reprezentantka v tenise. V roce 2013 vybojovala bronzovou medaili ve dvouhře na Letní univerziádě v Kazani. == Finálové účasti na turnajích okruhu ITF == === Vítězka === === Finalistka === === Čtyřhra 6 (3-3) === ==== Vítězka ==== ==== Finalistka ==== == Reference ==

Question: Jakou medaili získala Kateřina Vaňková ve dvouhře na Letní univerziádě v Kazani?

Answer: bronzovou


Mikroprocesor

Context: Mikroprocesor (zkráceně μ či uP) je v informatice označení pro centrální procesorovou jednotku (CPU), která je jako celek integrována do pouzdra jediného integrovaného obvodu nebo nejvýše několika mála integrovaných obvodů. Mikroprocesor je víceúčelové programovatelné zařízení, které na vstupu akceptuje digitální data, zpracuje je pomocí instrukcí uložených v paměti a jako výstup zobrazí výsledek. Mikroprocesor představuje příklad sekvenčního logického obvodu, který pro uložení dat používá dvojkovou soustavu. Mikroprocesor bývá součástí mnoha elektronických zařízení. Vzhledem k tomu, že softwarem je možné jednoduše realizovat i velmi složité požadavky a vzhledem k neustále klesající ceně a rostoucím možnostem mikroprocesorů, se používají téměř v každém složitějším elektronickém zařízení (rádia, počítače, mobilní telefony, tiskárny, pračky, chladničky, televizory apod.). CPU (Central Processing Unit) - hlavní (mikro)procesor počítače (v minulosti však CPU neměl vždy podobu mikroprocesoru) GPU (grafický procesor) – hlavní mikroprocesor grafické karty APU (Accelerated Processing Unit). - CPU a GPU v jednom pouzdře matematický procesor (FPU), označovaný také jako matematický koprocesor, dnes je většinou integrovaný s CPU v jednom pouzdře. zvukový procesor signálový procesor (DSP procesor) jiné specializované procesory Před vynálezem mikroprocesorů byly elektronické CPU vyrobené z oddělených TTL integrovaných obvodů; předtím z jednotlivých tranzistorů; a ještě dříve založené na elektronkách. Existovaly návrhy jednoduchých počítacích strojů založených na mechanických součástkách jako ozubené kola, hřídele, páky atd. Leonardo da Vinci navrhl jeden z nich, bohužel ho nebylo možné sestavit výrobními postupy jeho doby. Vývoj mikroprocesorů dosud sleduje Mooreův zákon týkající se stálého zvyšovaní výkonu v čase. Tento zákon nám říká, že se "komplexnost integrovaného obvodu s ohledem na minimální cenu komponent zdvojnásobí každých přibližně 18 měsíců", což se ve všeobecnosti i překvapivě dělo od začátku 70. let. Od samotných začátků jako mozek kalkulaček viděl zvyšující se výkon k dominanci mikroprocesorů v každé jiné formě počítače; každý systém od největšího mainframe (sálový počítač) po nejmenší handheld dnes v jádře používá mikroprocesor. Související informace naleznete také v článku Historie procesorů. Technologie výroby integrovaných obvodů pokročila v 60. letech 20. století natolik, že okolo roku 1970 bylo možné vyrobit procesor, jehož podstatná část byla realizována jedním integrovaným obvodem.

Question: Je mikroprocesor sekvenční obvod?

Answer: Mikroprocesor představuje příklad sekvenčního logického obvodu, který pro uložení dat používá dvojkovou soustavu.


Albatrosovití

Context: Je veliká rozdílnost v místě hnízdění i způsobu stavění hnízd. Někteří hnízdí na skalách a stavějí si hnízda z klestí a travin, jiní v travnatém porostu na zemi, někteří si netvoří hnízdo žádné a kladou vejce přímo na skálu nebo jen vytvoří důlek v písku. Také hustota hnízd v kolonii je rozdílná, ze všech hnízdišť je však dobrý přístup na moře. Po návratu albatrosů k zahnízdění si staré páry většinou vybírají stejná místa pro postavení hnízda jako v minulostí. Pak následují obřadní tance a po spáření samice snese většinou jen jedno veliké bílé vejce s hnědými skvrnami, o váze až 500 gramů (slepičí 80 g). Po inkubační dobu trvající 70 až 80 dnů se oba rodiče při sezení na vejci střídají. Po 3 až 4 týdny po vylíhnutí vždy jeden rodič mládě zahřívá a střeží a druhý mu přináší již natrávenou potravu ve voleti. Po měsíci již zůstává mládě samo a oba rodiče odlétají na moře pro něj lovit potravu. Doba do plného opeření, kdy má již hmotnost srovnatelnou s rodiči, trvá od 140 do 280 dnů, po ten čas jsou mláďata stále krmena. Pak se najednou o ně rodiče přestanou starat a odletí. Mládě je od té doby odkázáno samo na sebe a jen vrozené instinkty mu poradí, jak a kudy letět a lovit potravu.

Question: Hnízí albatrosi obvykle na těch stejných místech?

Answer: Po návratu albatrosů k zahnízdění si staré páry většinou vybírají stejná místa pro postavení hnízda jako v minulostí.


Proměna (povídka)

Context: Nad ránem Řehoř opuštěný umírá. Ráno jej nalezne posluhovačka ("Pojďte se podívat, ono to chcíplo; leží to tam dočista chcíplé! ") a jeho mrtvolu sama odklidí. Téhož dne uspořádají Samsovi, jimž se viditelně ulevilo, výlet z města a probírají nadějné plány do budoucna. Proměna obsahuje typické kafkovské prvky jako pocit bezvýchodnosti (přestože Řehoř do konce doufá v jakýkoli pozitivní zvrat svého osudu), absurditu (svou proměnu přijal Řehoř s klidem), komicko-tragické momenty (otec bojuje proti Řehořovi házením jablek) i humor. Proměna je dokonce často považována za jedno z nejhumornějších Kafkových děl, jednak využíváním kontrastu racionálního uvažování a absurdní situace proměny v hmyz, jednak užitím paradoxních slovních spojení typu: ..."a už klepal na jedny z postranních dveří otec, slabě, ale zato pěstí." Proměna nabízí řadu rozporuplných interpretací, mezi nimiž je velmi těžké rozhodnout, co vlastně Řehořova proměna ve hmyz znamená. Zde jsou uvedeny některé možnosti významu Kafkovy povídky: Proměna byla pouze Řehořova snová, nerealistická vize. Jedná se o absurdní grotesku plnou nadsázky a humoru. Řehořova proměna je zdrojem pobavení. Proměna je symbolické zobrazení osamělosti a bezradnosti před vlastním údělem. Proměna zobrazuje měšťanskou strnulost a povrchní morálku. Z psychoanalytického hlediska dochází v rodině ke dvojí proměně. Nejprve zaujal Řehoř otcovo místo živitele (otec nepracoval, dokud rodinu živil Řehoř) a Řehoř je nyní vůdčí jedinec rodiny. Po proměně je Řehoř oslaben, ztrácí místo vůdce, které znovu zaujímá otec (vrací se do práce). V souboji (jablky) otec syna smrtelně zraní. Profesor německé literatury na univerzitě v Princetonu Stanley Corngold uvedl ve své knize The Commentator's Despair (česky Komentátorova beznaděj) na sto třicet různých možností. Franz Kafka: Die Verwandlung, in: Die Weissen Blätter, roč. 2, č. 10, říjen 1915, str. 1177-1230 Pražská německá literatura Obrázky, zvuky či videa k tématu Proměna ve Wikimedia Commons Český text povídky Celý německý text povídky Proměna Nové vydání Proměny ke 130. výročí narození Franze Kafky Vydání Proměny s ilustracemi argentinského malíře Luise Scafatiho Originální verze Franz Kafka - Die Verwandlung v PDF

Question: V jakém roce byla vydána povídka Proměna od Kafky?

Answer: 1915


Otrava hřibem satanem

Context: Otrava hřibem satanem patří ke zřídkavým, ale obávaným houbovým otravám. Její průběh se projevuje silným dlouhodobým zvracením, které provází dehydratace a vyčerpání organismu – obvykle však nekončí smrtí. Jedovatost houby byla zdokumentována v době Haralda Othmara Lenze, který satan jako první odborně popsal (a rovněž se jím společně s dalšími třemi osobami otrávil). Podrobnější informace naleznete v článku Hřib satan. Hřib satan (Boletus satanas) je poměrně vzácná houba, která se vyskytuje prakticky jen v teplých oblastech (především nížiny, maximálně pahorkatiny) na vápenitém podkladě pod listnatými stromy. Jedná se o největší hřib, který roste na území bývalého Československa, lze jej poznat podle bílého (či velmi světlého) klobouku, červených pórů a zavalitého třeně, který je červeně nebo červenožlutě zbarven a jehož povrch kryje červená síťka. Od nejbližších příbuzných (ale rovněž zasyrova jedovatých) druhů jako je hřib nachový nebo hřib Le Galové jej odlišuje celková mohutnost a typický zápach starých plodnic, který bývá popisován jako hnilobný a přirovnáván k mršině, zpoceným nohám, hnijící cibuli, zkaženému masu nebo zkaženému zelí. Mladé plodnice nepáchnou, jejich vůně je běžná, houbová, může být kořenitá a připomínat pestřec. Satan není hořký, chuť je v mládí mírná, příjemná, popisována bývá i jako nasládlá až oříšková, pouze u starých exemplářů je nepříjemná. Velmi často dochází k tzv. nepravým (psychosomatickým) otravám, kdy postižený pozřel houbu, na základě netypických chuťových vlastností (obvykle hořkost) se domníval, že šlo o jedovatého satana, v nemocnici ohlásil otravu hřibem satanem a po ošetření byl odeslán zpět domů. V těchto případech jde obvykle o hřib žlučový (Tylophyllus felleus) lidově zvaný hořčák, který řada houbařů mylně považuje za hřib satan. Ze záměn připadají v úvahu (ať už z důvodu vzhledu nebo lidových pověr) tyto houby: hřib žlučový (Tylophyllus felleus) - silně hořký, ale neškodný, zcela odlišný vzhled i výskyt hřib kříšť (Boletus callopus. ) - silně hořký, žluté póry, výskyt pod jehličnany, spíše v horách hřib medotrpký (Boletus radicans) - hořký, žluté póry, v nížinách pod duby, na hrázích rybníků hřib kovář (Boletus luridiformis.

Question: Roste hřib satan pod listnatými, nebo jehličnatými stromy?

Answer: pod listnatými


Galaxie Mléčná dráha

Context: === Galaktická koróna === Vnitřní část Galaxie a galaktické halo obklopuje obrovský kulový oblak řídkého plynu – galaktická koróna. Obsahuje pravděpodobně velké množství nezářící hmoty, jejíž gravitační vliv je pozorován v pohybu vzdálených hvězdokup a blízkých trpasličích galaxií. Poloměr galaktické koróny je přibližně 100 000 pc. == Mléčná dráha == Mléčná dráha je stříbrný pás táhnoucí se celou oblohou, jehož svit způsobuje množství hvězd. Lidově se tak označuje také naše Galaxie. Korektnější by však bylo říci, že Mléčná dráha je jen malá část Galaxie pozorovatelná ze Země. Ze Země se Mléčná dráha jeví jako pás, protože se Země nachází uvnitř jejího galaktického disku. Konkrétně jsou to dvě ramena: rameno Střelce a rameno Orionu. Jako pás se jeví proto, že naše Galaxie má tvar disku a my se na něj díváme zevnitř, z místa, které je blíže k okraji než ke středu. Mléčnou dráhu lze pozorovat za jasných nocí a v místech vzdálených od velkých zdrojů světla, jako jsou města, zejména kvůli světelnému znečištění. I pouhým okem je možné spatřit mnoho hvězd v Mléčné dráze a jejím okolí, ale většina z nich je prostému oku skryta a pozorovat je lze teprve pomocí dalekohledu. I obyčejný triedr jich ukáže velké množství (viz pozorování oblohy). Mléčná dráha je kromě hvězd tvořena i temným mezihvězdným plynem či prachem, který nám zabraňuje pohlédnout do vzdálenějších oblastí Galaxie. Na noční obloze se pak zdá, že při pohledu některými směry je hvězd méně nebo že tam je Mléčná dráha rozdělena.

Question: Proč ze Země působí Mléčná dráha jako pás?

Answer: protože se Země nachází uvnitř jejího galaktického disku


Plodinová burza (budova)

Context: Část sálu Plodinové burzy byla do poloviny padesátých let dvacátého století obsazena pracovníky platebního a zúčtovacího styku.Objekt plodinové burzy sloužil Státní bance československé sice dlouho, ale nikoliv výlučně. Od počátku padesátých let dvacátého století byla do Plodinové burzy dislokována řada cizích (s bankou nikterak nesouvisejících) organizací. Na počátku padesátých let dvacátého století budova hostila telefonní ústřednu národního podniku Masna nebo (po určitou dobu) dokonce i ministerstvo národní bezpečnosti. Pro vlastní provoz Státní banky československé nakonec zůstaly jen prostory dietní jídelny, sklad tisku a dalšího příslušenství a do roku 1957 ještě několik místností využívaných Městskou pobočkou v Praze (tehdy byla tato agenda přemístěna do budovy Na Příkopě 28). Ve druhé polovině padesátých let dvacátého století velkou část budovy užíval Potravinoprojekt, státní ústav pro projektování podniků potravinářského průmyslu, a následně Tělovýchovná jednota Slovan Státní banka československá. === ČT v budově plodinové burzy === Od roku 1955 sídlila v bývalé budově plodinové burzy studia Československé televize, která si interiéry budovy stavebně upravila (v roce 1959) tak aby vyhovovaly jejím potřebám. Na jaře 1960 se největším uživatelem budovy bývalé Plodinové burzy stala Československá televize, která v ní měla vysílací prostory a později do ní přesídlila i své ústředí. === ČNB kupuje budovu plodinové burzy === Budova Plodinové burzy, která od padesátých let dvacátého století trpěla častými změnami uživatelů, postupně chátrala a v roce 1994, kdy ji Česká národní banka odkoupila, byla v havarijním stavu. K velké rekonstrukci budovy došlo ve druhé polovině devadesátých let dvacátého století v gesci ČNB, která zde (mimo jiné) vybudovala kongresové centrum ČNB, specializovanou odbornou knihovnu ČNB a bankovní klub ČNB. === Kongresové centrum ČNB === Kongresové centrum ČNB disponuje dvěma sály (velkým a malým), společným foyerem a potřebným zázemím. Velký sál s plochou 440 m2 má kapacitu 300 až 360 osob, malý sál s plochou 120 m2 pojme 50 až 100 osob. Prostory jsou vybaveny mobiliářem a základní konferenční technikou. Sály jsou ozvučeny, k dispozici je datová projekce a tlumočnické kabiny s bezdrátovými sluchátky (umožňují tlumočení do tří jazyků). == Odkazy == === Poznámky === === Reference === === Jiné externí odkazy a možné zdroje === Obrázky, zvuky či videa k tématu Pražská plodinová burza ve Wikimedia Commons

Question: V gesci koho došlo k velké rekonstrukci budovy plodinové burzy?

Answer: ČNB