Puma (značka)

Context: Puma AG Rudolf Dassler Sport, zkráceně Puma, je německá společnost specializující se na výrobu sportovního oblečení, vybavení a obuvi. Byla založena Rudolfem Dasslerem roku 1924 a později registrována v roce 1948. Puma je známá jako výrobce fotbalové obuvi a ve své historii sponzorovala mnoho významných fotbalistů (Pelé, Eusébio, Johan Cruijff, Enzo Francescoli, Diego Maradona, Lothar Matthäus, Kenny Dalglish, Didier Deschamps či Gianluigi Buffon). Sponzoruje rovněž některé národní fotbalové týmy. Jako např.:Italskou fotbalovou reprezentaci nebo Českou fotbalovou reprezentaci. S tenisovými raketami hráli například Boris Becker nebo Tim Henman. Rudolf Dassler společně s bratrem Adolfem založili v roce 1924 firmu na výrobu sportovní obuvi Gebrüder Dassler Schuhfabrik, ale v roce 1948 se rozešli. Rudolf založil opět firmu vyrábějící sportovní obuv a pojmenoval ji podle prvních dvou písmen ze svého jména Ruda (RUdolf DAssler), následně však firmu přejmenoval na Puma Schuhfabrik Rudolf Dassler. Stejně postupoval i Adolf (Adi), který do názvu použil první tři písmena a založil firmu Adidas.

Question: Kdo založil firmu Puma?

Answer: Rudolfem Dasslerem


Portugalsko

Context: Portugalsku dále náleží souostroví Azory a Madeira. Název země vzešel z římského označení Portus Cale. Cale bylo označení původní osady v ústí řeky Douro. Toto území získali kolem roku 200 př. n. l. Římané od Kartága v průběhu Druhé punské války. Vizigóti pak ve středověku upravili název území na Portucale, které později dalo vzniknout jménu Portugale čili Portugalsko. V 9. století pojem Portugalsko zahrnoval území cca mezi řekami Minho a Douro. Z názvu Portugalsko bylo jeho zkrácením odvozeno taktéž dnešní jméno města nacházejícího se na místě původní osady Cale, tedy Porta. Podrobnější informace naleznete v článku Dějiny Portugalska. Asi nejslavnějším gastronomickým produktem z Portugalska je portské víno, dolihované víno z vinic v údolích podél řeky Douro v severní části Portugalska. Na území Portugalska se za posledních 3000 let vystřídalo mnoho civilizací. Féničané, Kelti, Řekové, Kartáginci, Římané i Arabové pozměnili a poznamenali vývoj této části Evropy. Ve 14. a 15. století to byli naopak Portugalci, kteří svými zámořskými objevy změnili tvář celého světa. Raní řečtí mořeplavci nazvali toto území Ophiussa (v řečtině Země hadů), neboť místní obyvatelé uctívali hady. Po nich dorazili k břehům Portugalska Féničané - kolem roku 1104 př. n. l. a zanechali rovněž četné stopy na místní kultuře. Po roce 1000 př. n. l. na území vpadli Kelti ze střední Evropy a postupně se smísili s původním obyvatelstvem. V roce 238 př. n. l. břehy Pyrenejského poloostrova obsadili Kartáginci. O pouhých devatenáct let později však na Pyrenejský poloostrov vstoupili též Římané, kteří za Punských válek Kartágince z poloostrova vytlačili. Území se tak stalo součástí provincie Hispánie, při dalším dělení se většina pozdějšího Portugalska octla v provincii Lusitánie, nazvané podle kmene Lusitánů.

Question: Jaké víno je asi nejslavnějším gastronimickým produktem z Portugalska?

Answer: portské


Avignonské slečny

Context: Avignonské slečny Avignonské slečnyAutor Pablo Picasso Rok vzniku 1907 Technika olej na plátně Rozměry 243,9 × 233,7 cm Umístění Muzeum moderního umění, New York Avignonské slečny (francouzsky Les Demoiselles d’Avignon) je velká olejomalba z roku 1907 od španělského malíře Pabla Picassa (1881–1973). Dílo zobrazuje pět nahých prostitutek z nevěstince v ulici Avinyó (Avignon) v Barceloně. Toto protokubistické dílo je považováno za klíčové pro další rozvoj kubismu i moderního umění. Picasso vytvořil při přípravě na finální dílo stovky skic a studií.[1] Jedna z původních verzí na papíru byla více narativní - uprostřed obrazu seděl námořník, kterého obklopovalo pět žen. Zleva za oponou se vynořil student s knihou jako nezúčastněný subjekt. Obraz tak akcentoval moralistní náboj (Memento mori). V konečné verzi obrazu ve tvaru čtverce orientovaného na výšku zůstalo pouze 5 žen. Moralistní náboj se vytratil, nicméně erotický náboj zůstal. [2] Z hlediska vývoje Picassova umění jde o přelomové dílo - tři levé postavy mají obličeje, které připomínají iberské masky (obdodně jako portrét Gertrudy Steinové z r. 1906), dvě postavy napravo byly inspirovány africkými maskami. Samotné dílo vytvořil v Paříži během léta 1907.[3] Dílo po svém vzniku bylo prakticky neznámé. Vidělo je jen několik Picassových přátel. V roce 1924 je koupil sběratel Doucet, který je později nabídl Louvru. Muzeum však nabídku odmítlo. Až po smrti sběratele bylo v roce 1937 dílo zakoupeno do Muzea moderního umění v New Yorku[4]. V roce 1939 byl obraz vystaven na Picassově retrospektivní výstavě tamním v muzeu, kdy započal proces kanonizace Avignonských slečen. Významný přínos k interpretaci díla byly práce Lea Steinberga (viz níže) Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku Les Demoiselles d'Avignon na anglické Wikipedii. Zde je také umístěna reprodukce obrazu. ↑ The Private Life of a Masterpiece Series Three [online]. BBC Worldwide [cit. 2009-12-06]. S. 9. 17, 18. Dostupné v archivu pořízeném dne 2009-02-05. (anglicky) ↑ FOSTER, Hal; KRAUSS, Rosalind. Umění po roce 1900 (původním názvem: Art since 1900, Thames&Hudson, London 2004). 1.. vyd. Praha: Slovart, Praha, 2007. 704 s. ISBN 978-80-7209-952-8.

Question: Kdo namaloval obraz Avignonské slečny?

Answer: Pabla Picassa


Apple

Context: MacBook Pro je vybaven podsvícením klávesnice, které se aktivuje automaticky při poklesu intenzity světla. Dále se liší ve výbavě a velikosti displejů. Zatímco původní MacBook měl velikost displeje pouze 13,3", MacBook Pro se vyrábí ve velikostech 13" a 15". Procesory Intel jsou u tohoto počítače taktovány až do rychlosti 2,8 GHz. U všech počítačů MacBook Pro je uveden vysokorychlostní port Thunderbolt 2. Stejně jako další počítače Apple obsahující monitor má MacBook Pro vestavěnou kameru FaceTime, ta má u MacBooku Pro rozlišení 1,3 Mpix. Pro připojení k síti slouží Wifi 802.11n draft, k bezdrátovému připojení periferií pak Bluetooth 4.0. Podrobnější informace naleznete v článku iMac. iMac je počítač označován jako "all in one", v překladu "vše v jednom" – v tomto případě především monitor a počítač. Prvním modelem iMacu v roce 1998 zahájil Apple návrat mezi významné značky. iMac byl prvním produktem Applu s názvem uvozeným písmenem "i". V případě iMacu bylo zkratkou pro Internet, na který se tento počítač zaměřoval. Podrobnější informace naleznete v článku iPod. iPod je multimediální přehrávač. Tento název se užívá pro celou rodinu přenosných MP3 přehrávačů od Apple. Název iPod také dlouho používal nejvyspělejší "klasický" iPod, který dostal později přízvisko Classic. iPody mají jednoduché uživatelské rozhraní, které se ovládalo pomocí dotykového kolečka (tzv. click wheel).

Question: Kdo představil telefon iPhone?

Answer: Apple


Společnost s ručením omezeným

Context: Společnost s ručením omezeným Společnost s ručením omezeným je jedna z forem obchodních společností, kterou lze v České republice za účelem podnikání založit. V Česku jde o nejrozšířenější formu podnikání, přičemž rovněž se celosvětově se jedná o běžnou formu podnikání. Zákonem je považována za společnost kapitálovou,[1] vykazuje však i některé rysy společnosti osobní a odbornou veřejností je tedy mnohdy považována za tzv. smíšenou společnost. Jejím statutárním orgánem, který je oprávněn společnost zastupovat, je jednatel. V českém právním řádu ji upravuje zákon č. 90/2012 Sb., o obchodních korporacích. Zkratka obchodní společnosti je s. r. o. Založení a vznik s. r. o. Počet nově založených obchodních společností ve Veřejném rejstříku[2]Společnost tohoto typu může založit jediný společník nebo více společníků. Obchodní firma společnosti musí obsahovat označení „společnost s ručením omezeným“ (nebo jako zkratku s. r. o. či spol. s r. o.[pozn. 1]).[4] Minimální vklad. společníka, a tudíž i minimální výše základního kapitálu společnosti, je 1 Kč.[5] Společnost je založena v okamžiku, kdy se všichni její společníci dohodnou na obsahu společenské smlouvy a podepíší ji u notáře,[6] avšak vzniká až okamžikem zápisu do obchodního rejstříku. Do podání návrhu na zápis do obchodního rejstříku musí být splaceny všechny nepeněžité vklady, vkladové ážio a na každý peněžitý vklad nejméně jeho 30 %.[7] Pokud je vklad nepeněžitý (tj. nemovité věci, akcie, auta atd..

Question: Jakou zkratku má společnost s ručením omezeným?

Answer: s. r. o.


Německo

Context: V rámci reformy železnice byla k 1. lednu 1994 sloučena Deutsche Bundesbahn (západní část Německa) a Deutsche Reichsbahn (východní část Německa) do akciové společnosti Deutsche Bahn AG, která organizuje velkou část železniční dopravy v Německu. Vedle Deutsche Bahn AG jezdí v Německu asi 350 dalších menších regionálních železničních dopravců. Stát v Německu financuje údržbu železniční sítě a dotuje regionální dopravu. V regionální dopravě i dálkové dopravě jezdí vlaky většinou podle taktového jízdního řádu. Na dálkových trasách jezdí rychlovlaky ICE na tratích o celkové délce asi 2000 km. Podíl železnice na nákladní i osobní přepravě do roku 2005 klesal, od té doby má opět stoupající tendenci. Letiště ve Frankfurtu nad Mohanem je nejdůležitějším letištěm společnosti Lufthansa a třetím největším letištěm v Evropě co do počtu odbavených osob, v objemu přepraveného zboží je největším letištěm Evropy. Frankfurtské letiště ročně odbaví 52 miliónů osob. Mnichovské letiště Franze Josefa Strausse přepraví ročně 32 miliónů osob, jeho význam se zvětšuje. Nové berlínské letiště bude po uvedení do provozu v roce 2011 třetím největším německým letištěm. Německo má celkově 430 letišť a má největší hustotu přistávacích a startovacích drah na světě. Německo je jedním z největších exportérů světa, proto je závislé na své námořní flotile. Disponuje velkým počtem moderních přístavů, ale vysoký podíl zahraničního obchodu se realizuje přes přístavy v sousedních zemích, především v Nizozemsku. Německo plánuje rozsáhlé modernizace svých přístavů. Má se stavět čtvrtý kontejnerový terminál v Bremerhavenu, prohlubovat koryta řek Labe a Vezery. V prohloubeném přístavu JadeWeserPort ve Wilhelmshavenu budou moci přistávat největší kontejnerové lodě světa. Největšími přístavy Německa jsou Hamburk, Wilhelmshaven a Brémy s Bremerhaven. Nejdůležitějším přístavem Baltského moře je Lübeck. Nejdůležitější trasy námořní plavby jsou na dolním Labi a dolní Vezeře, dále průplav mezi Severním a Baltským mořem. Německé pobřeží Baltského moře, v Meklenburském zálivu, je nejnebezpečnější částí baltského pobřeží. V Německu je dobře rozvinutá říční plavba, země má hustou síť vnitrozemských průplavů. Nejdůležitější splavné řeky jsou Rýn, Mohan, Vezera a Labe. Významné jsou vnitrozemské říční kanály, z nichž nejvýznamnějšími jsou Středoněmecký průplav, kanál Dortmund-Ems, kanál Rýn-Herne a Elbe-Seitenkanal. Kanál Dunaj-Mohan překračuje hlavní evropské rozvodí a umožňuje plavbu ze Severního a Baltského moře do Černého moře. Říční přístavy v Duisburgu na soutoku Rýna a řeky Ruhr s ročním obratem 70 miliónů tun zboží ročně patří k největším říčním přístavům světa. === Zahraniční obchod === Německo je již dlouhá léta jedním z největších světových exportérů a importérů, přičemž dosahuje značného přebytku obchodní bilance.

Question: Proč je Německo závislé na své námořní flotile?

Answer: jedním z největších exportérů světa


Vladimír Országh

Context: Byl draftován v roce 1995 v 5. kole, celkově 106. týmem New York Islanders. Sezóny 1996/97 a 1997/98 hrál v týmu Utah Grizzlies v IHL. V týmu odehrál 130 zápasů, ve kterých nasbíral 50 zápasů. V sezóně 1997/98 debutoval v NHL v týmu New York Islanders. V New York Islanders odehrál tři sezóny (1997/2000) ve kterých odehrál 34 zápasů a na farmě Islanders v týmu Lowell Lock Monsters, kde také odehrál tři sezóny. Po sezóně 1999/00, kdy se stal volným hráčem podepsal smlouvu s týmem Djurgå IF Hockey který hrál Elitserien ligu. V sezóně 2000/01 pomohl získat titul mistra švédské ligy. 23. května 2001 podepsal smlouvu na jeden rok s týmem Nashville Predators. 2. srpna 2002 prodloužil smlouvu na dva roky s týmem Nashville Predators. V Nashville odehrál tři sezóny ve kterých odehrál 239 zápasů ve kterých nasbíral 105 bodů a stal se nejlepším Slovákem v týmu Predators. Během výluky v NHL 2004/05 se vrátil zpět do Slovenska nejprv do mateřského týmu HC 05 Banská Bystrica, ale před začátkem sezóny dostal nabídku od týmu HKm Zvolen se kterým postoupil do play-off a pomohl se dostat až do finále kde podlehli týmu HC Slovan Bratislava 3:4 na zápasy. Před začátkem sezóny 2005/06 dostával nabídky od různých klubů ale nakonec dal přednost týmu Luleå HF kde hrával do roku 2005. 30. prosince 2005 podepsal smlouvu s týmem Phoenix Coyotes ale smlouvu kterou podepsal byla neplatná protože týmy s NHL si vybírat hráče z Evropy pouze do 15. srpna.Po novém roce 2006 se mohl vrátit zpět do NHL, kde podepsal smlouvu s týmem St. Louis Blues z waiver listu.

Question: Kdy podepsal Vladimír Országh smlouvu s týmem Nashville Predators?

Answer: 23. května 2001


Automobil

Context: Slovo automobil (zastarale kolojezd) pochází z řeckého ά ("áuto"), samostatně a latinského mobilis ve významu pohyblivý. Často se používá zkrácený tvar auto, ve starší češtině byl rovněž užíván doslovný překlad slova automobil – samohyb. Automobil je tedy etymologicky definován jako samostatně se pohybující pozemní dopravní prostředek, který je nezávislý na kolejích nebo trolejích a k jehož pohybu není třeba tažných zvířat či lidské síly a je schopen se po zemi pohybovat díky svému vlastnímu pohonu. Této definici, která zahrnuje i motorová jednostopá vozidla (motorky, mopedy, motorová jízdní kola), autobusy a pojízdné pracovní stroje, však odpovídá v právních předpisech termín motorové vozidlo. Slovo automobil (auto) se používá v užším významu. Nejvýznamnější část historie automobilů se začala psát koncem 18. století, kdy byly realizovány první úspěšné pokusy s vozidly poháněnými parním strojem. K jejich prvním konstruktérům patřili Skot James Watt a nebo Francouz Nicolas Joseph Cugnot. Jeho parní stroj uvezl v roce 1769 čtyři pasažéry a dokázal vyvinout rychlost až 9 km za hodinu. Počátek 19. století byl stále doménou parních strojů, které se postupně zlepšovaly a zrychlovaly. Nic to ovšem neměnilo na jejich provozní náročnosti a těžkopádnosti. Zvrat nastal ve druhé polovině 19. století, kdy se konstruktérům podařilo zprovoznit první spalovací motory.

Question: Ve kterém století se začala objevovat první auta?

Answer: 18. století


Wolfgang Amadeus Mozart

Context: Jeho verze celého díla byla uznána mnoha znalci jako kongeniální a uvedena a nahrána význačnými dirigenty Leonardem Bernsteinem, Nikolausem Harnoncourtem a Nevillem Marrinerem. Mozart složil během svého krátkého života neuvěřitelných 626 děl: symfonie, komorní hry, opery a sborové skladby. Je dlouhodobě jedním z nejpopulárnějších klasických skladatelů a jeho vliv na vývoj hudebního umění je hluboký. Ludwig van Beethoven skládal své vlastní rané práce ve stínu Mozarta a Joseph Haydn napsal, že "potomci neuvidí takový talent znovu za 100 let." Na podzim roku 1791 se Mozart nakazil infekční nemocí a 5. prosince 1791 ve Vídni zemřel. Své poslední dílo Requiem již nemohl dokončit. To učinil až jeho žák, Franz Xaver Süssmayr, na výzvu Mozartovy ženy Constanze. Brzo se objevily spekulace, podle nichž byl Mozart otráven a jako nepohodlný odstraněn. Z tohoto domnělého zločinu byl často obviňován Antonio Salieri, domněnky však nebyly nikdy potvrzeny a neexistují pro ně absolutně žádné důkazy ani indicie. Pro nedostatek peněz bylo Mozartovo mrtvé tělo pohřbeno do "všeobecného jednoduchého hrobu" (nikoliv do hromadného hrobu pro chudé), který se však nedochoval. Na vídeňském hřbitově Sankt Marx (Sankt Marxer Friedhof) v dnešním 3. městském okrese Landstrasse (je součástí Vídně teprve od roku 1850), kde byl Mozart pohřben, byl však pro něho postaven památník. Také okolnosti Mozartova pohřbu jsou dodnes předmětem zkoumání a dohadů. Mozartova mrtvola zůstala do druhého dne v bytě. Pak byla v rakvi přepravena do postranní kaple vídeňské katedrály Svatého Štěpána, kde se 6. nebo 7. prosince 1791 konal smuteční obřad.

Question: Kdy zemřel Wolfgang Amadeus Mozart?

Answer: 5. prosince 1791


Themis

Context: Themis (řecky Θ, latinsky Themis) je v řecké mytologii dcera boha nebe Úrana a bohyně země Gaie. Je bohyní zákonného pořádku mezi lidmi a v přírodě. == Významy == Podle Pelasgického mýtu o stvoření světa je dcerou Eurynomé a hada Ofióna. Spolu s Eurymedontem je jako každý z Titánů přidělena jedné z hvězdných mocností, v jejím případě to je Jupiter. Někdy bývá nazývána "druhou manželkou Diovou", porodila mu Moiry – bohyně osudu a Hóry – bohyně ročních období. Stává při Diovi, když k výkonu soudcovské funkce zasedá na svůj trůn, spolu s ní i bohyně spravedlnosti Diké (bývá uváděna jako dcera Themidina, dokonce jsou i vzájemně zaměňovány). Bývá uváděna i jako matka matka Epimétheova, jiné zdroje označují za jeho matku Klymené. Otcem byl Titán Íapetos. Epimétheus se později stal manželem Pandóry, která přinesla lidem dary od bohů v Pandořině skříňce, plné trápení, běd a neštěstí. Themis je ztělesněním božského řádu, zákona a zvyku. Pokud je Themis přehlížena, Nemesis přináší jen spravedlivou a hněvivou odplatu. Themis není zlostná: Byla první, která nabídla Héře, rozrušené Diovými hrozbami, po návratu na Olymp pohár (Illias XV.88). Themis předsedá řádnému vztahu mezi mužem a ženou, základu správně zřízené rodiny (rodina byla považována za pilíř výchovy) a soudcové byli často nazýváni "themistopoloi" (Themidini služebníci). Hérou byla oslovována jako "paní Themis". Jméno Themis mohlo být také náhradou za Adrasteiu ve vyprávění o narození Dia na Krétě. Zřídila věštírnu v Delfách a byla zde orákulem. Podle jiné z legend přijala Themis věštírnu v Delfách od Gaii a později ji předala Foibé. Themis je někdy ztotožňována s Physis (personifikace přírody). Římským ekvivalentem jednoho aspektu řecké Themis, jako zosobnění božského zákonného práva, se stala Iustitia (v angličtině Justitia). Ta je zobrazována jako žena bez citu, se zavázanýma očima a držící váhy a roh hojnosti. == Manželé/Děti == S Diem Hóry: bohyně přírodního a společenského řádu První generace (jsou známá i jiná jména) Auxó (bohyně růstu) Karpó (bohyně plodů) Thalló (bohyně květu) Druhá generace Diké (bohyně spravedlnosti), známá jako Astraea v římském náboženství, souhvězdí Panny

Question: Byla bohyně Themis řeckou bohyní spravedlnosti?

Answer: Je bohyní zákonného pořádku mezi lidmi a v přírodě.


Sarah Bernhardt

Context: V díle L'aiglon (Orlík) od Edmonda Rostanda ztvárnila roli vévody Zákupského, v Mussetově hře Lorenzaccio pak titulní roli Lorenza Medicejského. Velký úspěch měla ve hře Fedra a Hyppolit od Jana Racina, kde hrála Fedru. Další výrazné role absolvovala v hrách Victora Huga Ruy Blas a Hernani. Ústřední hrou jejího života byla Dáma s kameliemi, kterou napsal Alexandre Dumas mladší, tento příběh odpovídal nejen vkusu tehdejšího publika, ale i jejímu temperamentu a Sarah Bernhardtová hrála v této divadelní hře od roku 1880 až do vysokého věku. Zajímavé je, že v hlavní roli hrála i ve filmu z roku 1911 (La Dame aux camélias), kdy jí bylo již šedesát sedm let. Ve filmu vystupovala Sarah Bernhardtová poprvé v roce 1900 (Le Duel d'Hamlet). Po tomto filmu zaujala k tomuto umění negativní postoj, přesto však ještě hrála ve filmu Tosca (1909) a roku 1912 ve filmu Lásky královny Alžběty. Sarah Bernhardtová mj. vedla několik divadel v Paříži, ve kterých také vystupovala. Nejvýznamnější z nich bylo Theatre des Nations, které přejmenovala na Theatre Sarah Bernhardt, což je název, který si toto divadlo podrželo dodnes. Významnou součástí umělecké činnosti Sarah Bernhardtové byla její vystupování v cizině, na která jezdila s vlastní hereckou společností. Roku 1879 v Londýně, roku 1880 absolvovala šestiměsíční turné po Spojených státech, kde navštívila 51 měst. V roce 1881 a následně pak v roce 1882 (z finančních důvodů) absolvovala velké evropské turné, při němž navštívila Rusko, Itálii, Řecko, Maďarsko, Švýcarsko, Dánsko, Belgii a Nizozemí.

Question: Kdy poprvé vystupovala Sarah Bernhardtová ve filmu?

Answer: 1900


Gluon

Context: Gluony jsou elementární částice zprostředkující silnou interakci mezi kvarky. Důsledkem působení gluonů je možnost vzniku atomového jádra, neboť umožňuje vytvoření vazby mezi protonem a neutronem v atomovém jádře. Název vychází z anglického glue – lepidlo, protože gluony jsou tím, co drží jádro atomu pevně pohromadě. Zajímavostí je, že se každý gluon může vyskytovat v jedné z až 8 variant barevného náboje. Uvnitř hadronu se navíc děje silná interakce vždy tak, že si kvarky (jež mají také každý svůj barevný náboj) mezi sebou navzájem posílají gluony o takových barevných nábojích, aby se pomocí "subtraktivního míchání barev" docílilo zase neutrální kombinace barev nábojů kvarků po narušení rovnováhy samotnou interakcí. Byl objeven v roce 1979 v DESY v Hamburgu po deseti letech od jeho předpovězení. Gluony mají nulovou klidovou hmotnost a nulový elektrický náboj. Gluon je částice se spinem 1, tzn. jde o boson. Gluon je svojí vlastní antičásticí. Důležitou vlastností gluonů je jejich barevný náboj. Nevyskytují se jako volné částice. Gluony tvoří spolu s kvarky za speciálních podmínek kvark-gluonové plazma. Intermediální částice Silná interakce

Question: Která elementární částice umožňuje vznik vazby mezi protonem a neutronem v atomovém jádře?

Answer: gluonů


Divadlo Reduta

Context: Divadlo Reduta je součástí Národního divadla v Brně, sídlí na Zelném trhu. Brněnská Reduta je zmiňována již roku 1608 a je tak nejstarší divadelní budovou ve střední Evropě. V prosinci 1767 zde koncertoval malý Wolfgang Amadeus Mozart. Budova není zařízená pro provoz stálé divadelní scény, hrají v ní tak různé hostující soubory. V budově je divadelní sál, redutní sál a salonek. Jako jediná budova z komplexu Národního divadla v Brně nemá jméno po známé osobnosti.

Question: Ve kterém roce koncertoval v brněnské Redutě malý Wolfgang Amadeus Mozart?

Answer: 1767


Context: Filozofická fakulta Univerzity Palackého v Olomouci (FF UP) je jednou z osmi fakult této vysoké školy. Svou činnost obnovila v zimním semestru roku 1946. Na svých katedrách a dalších odborných pracovištích poskytuje studentům a uchazečům více než šest set kombinací filologických, humanitních, sociálních a uměnovědných oborů. Filozofická fakulta je se svými 21 katedrami a téměř šesti tisíci studenty největší z osmi fakult Univerzity Palackého v Olomouci. Funguje na samosprávném principu, každý třetí rok akademičtí pracovníci a studenti volí akademický senát, v jehož kompetencích je pak dále volba děkana fakulty na čtyřleté období působení. Současným děkanem je slavista prof. PhDr. Zdeněk Pechal, CSc., jenž byl zvolen Akademickým senátem FF UP dne 11. října 2017 a do úřadu byl jmenován 1. února 2018, kdy nahradil historika Jiřího Lacha. == Historie == Výuku na filosofické fakultě zahájil 3. října 1576 Angličan George Warr přednáškou z logiky. V minulosti byla filozofie chápána šířeji než dnes, ve smyslu věda, láska k moudrosti, a tak mezi známými osobnostmi spjatými s fakultou nenajdeme jen filosofy (Josef Likavec, Franz Samuel Karpe), ale také z dnešního pohledu vědce v oborech matematiky, fyziky a astronomie (viz Významné osobnosti Olomoucké univerzity).

Question: Kolik fakult má Univerzita Palackého v Olomouci?

Answer: osmi


Steak

Context: Steak je plátek masa ukrojený přes vlákna z většího kusu masa, obvykle hovězího nebo obecně červeného. Steaky se obvykle upravují grilováním nebo pečením na pánvi. Protože se připravují rychle, s použitím suchého tepla a podávají se v celku, jsou použity vždy nejlepší části zvířete. Restaurace, které se specializují na přípravu tohoto pokrmu jsou známé jako steakhouses. K takové typické steakové večeři se pak obvykle podávají jako příloha nejčastěji brambory, ale někdy také rýže, těstoviny či fazole a také se někdy přidává zeleninová obloha. Známá je také například ozdoba z vařeného humřího ocasu ("surf and turf"). Ke konzumaci steaků jsou určeny speciální masivnější příbory s ostřejším nožem. Délka a stupeň propečení steaku závisí na osobní preferenci. Čím kratší dobu je steak připravován, tím šťavnatější, jemnější a krvavější je maso. Delší doba přípravy na druhou stranu znamená menší obavy z případných chorob. Časem se vyvinula slovní stupnice pečení steaku od lehounce opečeného po plně propečený: Raw: syrový, nepečený. Kromě speciálních pokrmů, které ale nejsou skutečnými steaky, jako je např. Tatarský biftek či Carpaccio , se steaky takto nepodávají. Blue rare nebo very rare: velmi mírně opečený – jenom krátce ošhlehnout nad plamenem, každá strana cca 30 sekund. Zvenku je opečen, avšak vevnitř zůstává krvavý. Rare: jemně, mírně opečený, teplota středu 52 °C, cca 1 minutu. Z vnějšku ze všech stran je již tmavě-hnědý a vnitřek se také začíná zabarvovat, avšak zůstává rudý. Medium rare: středně opečený, teplota středu 55 °C. Z vnějšku je tmavě-hnědý, střed steaku je růžový a zbytek vnitřku přechází pomalu do šedo-hnědé poblíž povrchu.

Question: Co se primárně servíruje v restauaracích zvaných steakhouses?

Answer: Steaky


Macocha

Context: Macocha Na dně propasti Propast Macocha na podzim Propast Macocha je nejznámější propast v oblasti Moravského krasu a součást komplexu Punkevních jeskyní. Hloubka suché části propasti je 138,4 m,[1] na jejím dně se nachází Horní (hloubka 11 m) a Dolní macošské jezírko (hloubka min. 50 m). Propast se nachází v katastrálním území obce Vilémovice. Pověst Macocha v roce 1830 dle F. Richtera První záznam pověsti pochází z roku 1793 z pera Františka Josefa Schwoye (Topographie von Markgrafthum Mahren, Vídeň)[2] K názvu propasti se vztahuje pověst, podle všeho[zdroj? ] založená na skutečné události: jeden místní vesničan ovdověl a zůstal sám s malým synkem. Oženil se, a tím přivedl synkovi nevlastní matku (macechu). Její averze vůči pastorkovi byla tak velká, že ho jednoho dne vylákala do lesa k propasti a shodila ho do ní. Chlapec se však zachytil nehluboko pod okrajem propasti, kde ho posléze vesničané našli a vytáhli. Když zjistili, jak se události seběhly, svrhli do propasti macechu. Druhá pověst vypráví, že chudý otec, který měl jen synka, si vzal macechu (podle které se propast jmenuje). Macecha svého nevlastního syna nenáviděla, a proto ho shodila do propasti. Chlapec se však zachránil a utekl do vesnice. Macecha to však nevěděla a sama z lítosti nad svým činem do propasti skočila. Historie objevů Poprvé se o propasti Macoše zmiňuje v písemných dokumentech řeholník zábrdovického kláštera Martin Alexander Vigsius roku 1663. Prvním člověkem, který prokazatelně sestoupil na dno Macochy, byl Lazar Schopper, pozdější provinciál řádu Minoritů na Moravě – stalo se to roku 1723. V roce 1748 Macochu zdolala z iniciativy Johanna Nagela expedice horníků, sám Nagel se však sestupu neúčastnil. Roku 1776 se konal další sestup, který vedl majitel rájeckého panství Karel Josef Salm. První vědeckou expedici na dno Macochy vedl roku 1784 Karel Rudzinský, který odsud přinesl mnoho cenných poznatků. Roku 1808 uskutečnil na dno Macochy sestup Hugo František Salm. V polovině 19. století začala éra dalších sestupů, které zahájil roku 1856 Jindřich Wankel. Roku 1855 napsal sloupský kaplan Jan Nepomuk Soukop báseň o Macoše a o tři léta později prvního cestopisného průvodce o Moravském krasu „Macocha a její okolí“.

Question: Jak hluboká je suchá část propasti Macocha?

Answer: 138,4 m


Kukmák dřevní

Context: Kukmák dřevní Kukmák dřevní Vědecká klasifikace Říše houby (Fungi) Oddělení stopkovýtrusé (Basidiomycota) Pododdělení Agaricomycotina Třída Agaricomycetes Řád lupenotvaré (Agaricales) Čeleď štítovkovité (Pluteaceae) Rod kukmák (Volvariella) Binomické jméno Volvariella caesiotinctaP. D. Orton 1974 Některá data mohou pocházet z datové položky. Kukmák dřevní (Volvariella caesiotincta P. D. Orton 1974) je vzácná saprotrofní houba z čeledi štítovkovitých (Pluteacea). V České republice je zákonem chráněná. Jde o nejedlý druh.[1] Vzhled Makroskopický Klobouk dosahuje 40–100 milimetrů, je vyklenutý až plochý, na vrcholu s nízkým tupým hrbolem. Má matný povrch, paprsčitě vláknitou kresbu a namodrale šedé až šedočerné zbarvení. Okraj bývá výrazněji tmavě vláknitý.[1] Lupeny odsedlé, v mládí mají bílou barvu, u zralých plodnic jsou masově růžové.[1] Třeň dosahuje 40–100 × 4–10 milimetrů, má válcovitý na bázi kyjovitě rozšířený tvar. U mladých plodnic je bílý a až krémový, u starších nažloutlý až nahnědlý. Povrch v mládí kryjí vločky, později je vláknitý. Bázi halí nápadná šedá pochva.[1] Dužnina je cítit po listech muškátu.[1] Mikroskopický Výtrusný prach je hnědorůžový Spóry mají široce eliptický až mírně hranatý tvar, dosahují 5,5–8 (9) × 3,5–5,5 μ, cystidy bývají vybavené prstovitým až rozvětveným výrůstkem.[1] Výskyt Roste saprotrofně na tlejícím dřevu - na zbytcích pařezů, kmenů, zanořeného dřeva nebo opadu s vyšším podílem dřevní hmoty. Vyskytuje se se v nížinách a středních polohách, v horském stupni jen ojediněle.[2] Preferuje dubiny a bučiny. Krom dubu a buku roste i na dřevě lípy, břízy, javoru,[3] jilmu[4], habru[5] a dalších listnáčů. Vzácně i na dřevě smrku.[4] Fruktifikuje od června do října.[1] Rozšíření První publikovaný nález z území České republiky byl učiněn. 21. května 1983 v oblasti Českého krasu. Lokalita byla zničena těžbou vápence.[5] V rámci chráněných území České republiky byly publikované nálezy kukmáku dřevního mimo jiné z následujících lokalit: Čtvrtě[3] (okres Nymburk) Karlštejn[6] (okres Beroun) Kohoutov[3] (okres Rokycany) Medník[3] (okres Praha-západ) Peklo[3] (okres Česká Lípa) Zátoňská hora[7] (okres Prachatice) Ochrana Kukmák dřevní je chráněný jakožto ohrožený druh podle vyhlášky Ministerstva životního prostředí České republiky č. 395/92 Sb. zákona 114/92 Sb., o ochraně přírody a krajiny. Je uveden v Červené knize ohrožených a vzácných druhů rostlin a živočichů SR a ČR jako ohrožený druh (R)[6] a v Červeném seznamu hub (makromycetů) České republiky jako zranitelný druh (VU).[4] Odkazy Reference 1 2 3 4 5 6 7 BERAN, Miroslav; HOLEC, Jan. Přehled hub střední Evropy. Ilustrace Bielich. Praha: Academia, 2012. 624 s. ISBN 978-80-200-2077-2. Kapitola Volvariella caesiotincta, s. 366. ↑ HAGARA, Ladislav. Ottova encyklopedie hub.

Question: Jakou barvu klobouku má kukmák dřevní?

Answer: namodrale šedé až šedočerné


Jaroslav Foglar

Context: Záhada hlavolamu (1941), jeden z nejslavnějších románů, o dobrodružství Rychlých šípů ve Stínadlech a hledání ježka v kleci, zpracováno i jako televizní seriál a celovečerní film, první díl tzv. Stínadelské trilogie Když Duben přichází (1944), o několika spolužácích ze znesvářené školní třídy, kteří k sobě hledají cestu Stínadla se bouří (1947), navazuje na Záhadu hlavolamu, druhý díl tzv. Stínadelské trilogie Tajemná Řásnovka (1965), o peripetiích chlapeckého klubu na pražské Řásnovce Poklad Černého delfína (1966), o dvou pražských klucích, kteří vstoupí do skautského oddílu, děj je velmi konkrétně lokalizován do ulic Starého Města Kronika Ztracené stopy (1967), rady a návody pro činnost klubů Dobrodružství v Zemi nikoho (1969), příběh dvou kamarádů Vládi a Vincka, kteří se zapletou do hledání vzácných zkamenělin v opuštěné lomové krajině Devadesátka pokračuje (1969), navazuje na knihu Pod junáckou vlajkou Tajemství Velkého Vonta (1986) české vydání v Německu), navazuje na Stínadla se bouří a uzavírá tzv. Stínadelskou trilogii, vydanou později v jednom svazku jako Rychlé šípy ve Stínadlech Dobrodružství v temných uličkách (1990), obsahuje Záhadu hlavolamu, Stínadla se bouří a první vydání Tajemství Velkého Vonta v Československu) Tajemství Velkého Vonta (1992), první samostatné vydání) Život v poklusu (1989/1990), autobiografie Nováček Bubáček píše deník (1990), s humornou nadsázkou podané zážitky skautského nováčka Jestřábe, vypravuj (1990), sbírka krátkých povídek z rozličných prostředí Strach nad Bobří řekou (knižně 1990, napsáno ale o několik let dříve) navazuje na Hochy od Bobří řeky a zřetelně, byť nevysloveně, odkazuje k období nacistické okupace Náš oddíl (1992), příručka pro práci ve skautském oddíle Modrá rokle (1994), poslední Foglarův román, zpracovaný původně jako komiks, o chlapeckém klubu z nejmenovaného velkoměsta, kteří zažívají dobrodružství v opuštěném krasu Kronika Hochů od Bobří řeky – I. díl: Skautský rok a II. díl: Tábory ve Sluneční zátoce a na Zelené říčce (1996), výpisy z kronik, editor Miloš Zapletal Rychlé šípy (1998, souborné knižní vydání kresleného seriálu) Svorní gambusíni a jiné příběhy (1999, knižní vydání dalších kreslených seriálů) Z Bobří hráze (1999), výpisy z kronik, editor Miloš Zapletal Hry Jaroslava Foglara (2000), výpisy z kronik, editor Miloš Zapletal Rychlé šípy ve Stínadlech (2005), soubor, obsahuje Záhadu hlavolamu, Stínadla se bouří a Tajemství Velkého Vonta, ilustrace Milan Teslevič

Question: Jaká byla skautská přezdívka spisovatele Jaroslava Foglara?

Answer: Jestřáb


Stimulace

Context: Stimulace Tento článek není dostatečně ozdrojován a může tedy obsahovat informace, které je třeba ověřit.Jste-li s popisovaným předmětem seznámeni, pomozte doložit uvedená tvrzení doplněním referencí na věrohodné zdroje. Tento článek je o biologickému a psychologickému jevu. O fyzikálním jevu pojednává článek Stimulovaná emise. Další významy jsou uvedeny na stránce Stimulace (rozcestník). Stimulace (z lat. stimulatio, podněcování) je činnost, která podněcuje či povzbuzuje člověka nebo i jiný živý organizmus k nějaké reakci, chování, činnosti nebo práci zpravidla pozitivní povahy, a to pomocí stimulů (podnětů). Vnější a vnitřní stimuly Stimuly mohou být různé povahy. V přírodních vědách, v psychologii, v medicíně či v biologii vůbec se rozlišují vnější stimuly (působící z vnějšího prostředí na organizmus) a vnitřní stimuly (působící zevnitř, z vlastních schopností organizmu). Vnějšími stimuly mohou být například působení různých činitelů (látek) na příslušné receptory (nervy a orgány těla) nebo podpora růstu a vývoje organismů (světlem, teplem, chemickými látkami). Stimulující látky a léky se označují jako stimulans. U člověka to mohou být také vnější stimuly společenské, právní, finanční respektive ekonomické apod. Vnitřní stimuly jsou různé biochemické děje, biologické pochody či procesy, které stimulují resp. vyvolávají jiné děje, žádoucí nebo nežádoucí reakce organismu apod.

Question: Co znamená pojem stimulace?

Answer: činnost, která podněcuje či povzbuzuje člověka nebo i jiný živý organizmus k nějaké reakci, chování, činnosti nebo práci zpravidla pozitivní povahy, a to pomocí stimulů


Context: 1 (2013) Švédsko 1 (2013) Skotsko 1 (2014) * Od roku 2007 se nekoná zápas o třetí místo. Odkazy Reference ↑ Vzhledem k neoprávněnému startu italského hráče nebyl titul udělen.↑ France 2–1 Spain Archivováno 14. 7. 2010 na Wayback Machine, U17 Championship Final, UEFA.com, citováno 18. 8. 2013 (anglicky) Související články UEFA Externí odkazy UEFA.com UefaU17.com mw-parser-output .navbox-title .mw-collapsible-toggle{font-weight:normal} Soutěže pořádané asociací UEFA Reprezentační Mistrovství Evropy • Liga národů UEFA • ME do 21 let • ME do 19 let • ME do 17 let • ME žen • ME žen do 19 let • ME žen do 17 let • ME ve futsalu • Meridian Cup (zaniklý) Klubové Liga mistrů • Evropská liga • Evropská konferenční liga (budoucí) • Superpohár UEFA • Pohár vítězů pohárů (zaniklý) • Pohár Intertoto (zaniklý) • Liga mistrů UEFA ve futsalu • Liga mistrů žen Ostatní významné soutěže: Středoevropský pohár (zaniklý) • Veletržní pohár (zaniklý) Seznam českých vítězů nadnárodních fotbalových klubových soutěží Mistrovství Evropy ve fotbale hráčů do 17 let Itálie 1982 • Západní Německo 1984 • Maďarsko 1985 • Řecko 1986 • Francie 1987 • Španělsko 1988 • Dánsko 1989 • Východní Německo 1990 • Švýcarsko 1991 • Kypr 1992 • Turecko 1993 • Irsko1994 • Belgie 1995 • Rakousko 1996 • Německo 1997 • Skotsko 1998 •. Česko 1999 • Izrael 2000 • Anglie 2001 • Dánsko 2002 • Portugalsko 2003 • Francie 2004 • Itálie 2005 • Lucembursko 2006 • Belgie 2007 • Turecko 2008 • Německo 2009 • Lichtenštejnsko 2010 • Srbsko 2011 • Slovinsko 2012 • Slovensko 2013 • Malta 2014 • Bulharsko 2015 • Ázerbájdžán 2016 • Chorvatsko 2017 • Anglie 2018 • Irsko 2019 • Estonsko 2020 • Kypr 2021 • Izrael 2022

Question: Kdo každoročně pořádá Mistrovství Evropy ve fotbale hráčů do 17 let?

Answer: UEFA


Metallica

Context: Metallica je americká metalová skupina založená roku 1981 v Los Angeles. Pro první alba Metallicy (DAWE) jsou typická rychlejší tempa skladeb, agresivní a ve svém stylu i hudebně náročnější kompozice. Tato skutečnost je zařadila společně se skupinami Megadeth, Slayer a Anthrax do "Velké čtyřky" thrash metalu. Skupina se dala dohromady na základě inzerátu v losangeleských novinách, který podal bubeník Lars Ulrich. Ve skupině hraje sólový kytarista Kirk Hammett (který se přidal ke skupině v roce 1983), basový kytarista Robert Trujillo (členem od roku 2003) spolu se zakládajícím bubeníkem Larsem Ulrichem a pak zpěvákem a doprovodným kytaristou Jamesem Hetfieldem. Předchozí členové skupiny byli sólový kytarista Dave Mustaine (který odešel a založil skupinu Megadeth) a basisté Ron McGovney, Cliff Burton a Jason Newsted. Skupina také dlouho spolupracovala s producentem Bobem Rockem, který produkoval všechna alba od roku 1990 do roku 2003 a pomáhal také jako dočasný baskytarista po odchodu Jasona Newsteda do příchodu Trujilla. Kapela si dokázala postupně získávat stále větší a větší množství fanoušků v undergroundu, a také přízeň kritiky. Někteří kritici považují album Master of Puppets z roku 1986 za jedno z nejvýznamnějších metalových alb.

Question: Ve kterém roce byla založena Metallica?

Answer: 1981


Cootehill

Context: Cootehill (irsky Muinchille) je město v severovýchodní části Irska, v hrabství Cavan. V roce 2006 zde žilo 1892 obyvatel. Nachází se na levém břehu řeky Dromore v nadmořské výšce 100 m n. m. Severně od města přechází hranice hrabství Monaghan. Město leží na křižovatce silnic R188, R189 a R190. Cavan je vzdálený 23 km na jihozápad, Shercock 16 km na jihovýchod, Bailieborough 22 km na JJV, Clones 20 km na severozápad, Monaghan 24 km na SSV. == Historie == Cootehill vznikl na konci 17. století jako středisko obchodu a řemesel, s tradicí zpracování lnu. V 19. století město ekonomicky rozkvétalo, v roce 1837 zde otevřeli Ulster Bank jednu ze svých prvních poboček. V městě také sídli společnost Abbott Laboratories, která vyrábí dětskou stravu. Zajímavostí je na souřadnicích 5 km VJV od města nacházející se megalitické pohřebiště. == Odkazy == === Reference === V tomto článku byl použit překlad textu z článku Cootehill na slovenské Wikipedii. === Externí odkazy === Obrázky, zvuky či videa k tématu Cootehill ve Wikimedia Commons

Question: Ve kterém roce žilo v Cootehill 1892 obyvatel?

Answer: 2006


Unikameralismus

Context: Unikameralismus Státy s unikamerálním parlamentem. Státy s bikamerálním parlamentem. Státy bez parlamentu. Unikameralismus neboli jednokomorovost označuje typ parlamentu, který je tvořen jen jednou komorou – přijetí rozhodnutí, respektive zákona tedy není závislé na druhé části, ale pouze na další instanci, jako například podpisu prezidenta. Jistým opakem je bikameralismus (dvoukomorovost či dvoukomorový parlament), který se často skládá z poslanecké sněmovny a senátu jakožto kontrolního orgánu a pojistky kvality zákonů. Toto členění však není platné zdaleka všude a je závislé především na politické kultuře a tradici dané země. Jednokomorový parlament mají například v Dánsku, Izraeli, Maďarsku, na Slovensku a ve Švédsku. Definice unikameralismu Pojem unikameralismus, jenž vznikl z latinských slov uni (jedna) a camera (komora)[1], označuje typ parlamentu, který se skládá z jedné komory, která tak drží většinu zákonodárné moci s pouze slabými omezeními (tím může být např. právo veta hlavy státu). Určitým protikladem unikameralismu je bikameralismus, kde je parlamentní moc naopak rozdělena mezi dvě parlamentní komory.[2] Z velké části se tento koncept politického systému vyskytuje v unitárních a zároveň kulturně homogenních státech, kde z pohledu řízení země neexistuje či není brána v potaz silná potřeba zastoupení většího počtu zájmových skupin, jako je tomu například v heterogenních státech s vysokou populací či státech s velkým počtem menšinových skupin[3].

Question: Co označuje pojem unikameralismus?

Answer: typ parlamentu, který je tvořen jen jednou komorou


Metro v Praze

Context: Pražské Metro tvoří v současnosti základ sítě pražské městské hromadné dopravy. Jde o tzv. "těžké" metro sovětského typu. V roce 2013 přepravilo 584 miliony cestujících, v průměru tedy 1,6 milionu denně. Jedná se o jedinou síť podzemní dráhy a zároveň jedinou dráhu, která je podle českého zákona o dráhách kategorizována jako speciální železniční dráha. Provozovatelem dráhy i drážní dopravy na ní je Dopravní podnik hlavního města Prahy a. s. První úsek pražského metra byl otevřen 9. května 1974 (úsek Florenc (původně Sokolovská) – Kačerov trasy C), dosud poslední úsek byl otevřen 6. dubna 2015 (prodloužení trasy A v úseku Dejvická– Nemocnice Motol). Metro má v současné době tři linky značené písmeny a barvami: A (zelená), B (žlutá) a C (červená); do budoucna se plánuje nová linka D (modrá). Dohromady měří jeho síť 65,2 km. Soupravy metra zastavují celkem v 61 stanicích, z nichž tři páry stanic jsou přestupní (Muzeum, Můstek a Florenc). Linky podzemní dráhy jsou na čtyřech místech vedeny pod řekou Vltavou. Linka C je nad zemí v tubusu Nuselského mostu, linka A vede po otevřeném povrchu v areálu depa Hostivař, stejně tak i linka B vede nad zemí, a to mezi stanicemi Hloubětín a Černý Most a také mezi stanicemi Hůrka a Lužiny, kde je vedena v tubusu nad povrchem země.

Question: Kolik cestujících každý den přibližně přepraví metro v Praze?

Answer: 1,6 milionu


Hlavní město

Context: Hlavní město představuje správní středisko a symbol určitého území, typicky státu nebo většího správního nebo samosprávného celku. Zpravidla se jedná o sídlo parlamentu, vlády a dalších významných institucí daného území, ve většině případů je rovněž významným obchodním a kulturním střediskem či dopravním uzlem. Často se také jedná o největší město na tomto území, není to však pravidlem, příkladem může být Švýcarsko (hlavní město je Bern a největší Zürich) nebo USA (hlavní město je Washington a největší New York). Hlavní město státu bývá určeno ústavou či jinou právní úpravou daného státu. Hlavní města evropských států svůj status získala většinou již ve středověku či dříve (např. Řím, Paříž, Londýn, Praha, Vídeň). Hlavní města států Afriky, Asie, Ameriky a Oceánie vzešla většinou z bývalých koloniálních správních středisek. Výjimkou nejsou ani uměle vzniklá hlavní města, tj. města zbudovaná přímo pro tento účel: Washington (USA), Canberra (Austrálie), Brasília (Brazílie), Abuja (Nigérie). V případě městských států, jako jsou Monako či Vatikán, se hlavní město neuvádí.

Question: Kdy hlavní města evropských států většinou získala svůj status?

Answer: ve středověku


Michail Jurjevič Lermontov

Context: , cynickým bohémem bez jasného životního cíle (jde o další typ tzv. zbytečného člověka v ruské literatuře), skládající se z pěti relativně nezávislých novel: Bela (1838, Б) Maxim Maximyč (1840, М М), Tamaň (1840, Т) Komtesa Mary (1840, К М) Fatalista (1839, Ф). Duma (1839, Д), báseň, Paní důchodní z Tambova (1838, Т к), poema popisující nudný život v ruském maloměstě, Kozácká ukolébavka (1840, К к п). , báseň, Novic (1840, М), poema, jejíž hrdina, od dětství zavřený v klášteře, touží po svobodném životě v rodných kavkazských horách a protestuje proti těm, kteří ho uvěznili, Sen. (1841, С), báseň, Sám a sám si vyjdu (1841, В о я н д), báseň, Démon (1841, Д), poema, jejíž první verzi napsal Lermontov již roku 1829, považovaná za druhý největším počin ruského romantismu hned po Puškinově Evženu Oněginovi. Démon je padlý anděl, který musí pykat za svou vzpouru proti Bohu, ve své opuštěnosti se zamiluje do smrtelné gruzínské princezny Tamary, ta však po jeho polibku umírá. Básně I., Eduard Grégr, Praha 1872, přeložil A. Durdík, Básně II., Eduard Grégr, Praha 1874, přeložil A. Durdík, Hrdina naší doby, Jan Otto, Praha 1879, přeložil Jan Žebro, znovu 1915. Básně I. (1828–1832), Jan Otto, Praha 1892, přeložil František Táborský, Bela, Zdeněk V. Tobolka, Praha 1893, přeložil Zdeněk V. Tobolka, Básně II. (. 1833–1837), Jan Otto, Praha 1895, přeložil František Táborský, Démon, Svaz českoslovanského studentstva, Praha 1906, přeložil F. Hais, Hrdina naší doby, Jan Otto, Praha 1911, přeložil Čestmír Stehlík, znovu 1925.

Question: Do jakého uměleckého směru lze zařadit dílo Michaila Lermontova?

Answer: romantismu


Wintersun

Context: Název Wintersun kombinuje dva různé elementy; zimu a vesmír. Debutové album skupina vydala v roce 2004 pod eponymním názvem Wintersun, druhá deska ovšem vyšla až o osm let později. Jednalo se o konceptuální album Time I, jehož příběh měl pokračovat na další desce Time II. Vydáni tohoto alba se opět neustále odkládalo, podle Mäenpäänena především z důvodu absence vlastního studia. Skupina kvůli výstavbě svého studia chtěla uspořádat crowdfundingovou kampaň, to jim ale zamítlo jejich vydavatelství Nuclear Blast. Třetí deska tedy nakonec vyšla v létě roku 2017, nejednalo se ale o Time II, nýbrž o jiné konceptuální album. To bylo inspirováno Vivaldiho concerty grosso Čtvero ročních dob a pojmenováno The Forest Seasons. Nové album je naplánováno na rok 2019. == Sestava == Jari Mäenpää − zpěv, klávesy, kytara (od 2003) Teemu Mäntysaari − kytara, doprovodný zpěv (od 2004) Asim Searah – kytara, doprovodný zpěv (od 2017) Jukka Koskinen − basová kytara, doprovodný zpěv (od 2004) Kai Hahto − bicí (od 2003) Bývalí členovéOliver Fokin – kytara (2004) == Diskografie == Wintersun (2004) Time I (2012) The Forest Seasons (2017)

Question: Kdo je bubeníkem kapely Wintersun?

Answer: Kai Hahto


Ribozom

Context: Bylo zjištěno, že právě rRNA je zodpovědná za funkčnost ribozomu, tedy schopnost přepisovat mRNA do proteinů. Z tohoto hlediska je ribozomální RNA vlastně enzym a říká se jí proto ribozym. Tato funkce byla zpočátku překvapivá, protože se myslelo, že enzymatické aktivity jsou schopné jen proteiny. Ribozomální RNA však tvoří prostorové struktury, podobné aktivním místům proteinů fungujících jako enzymy. Je díky tomu schopná například správně navázat tRNA a také zajišťuje vznik peptidových vazeb mezi aminokyselinami vznikajícího řetězce (druhou z jmenovaných ovládá u prokaryot především 23S rRNA). Prokaryotický a eukaryotický ribozom se však v obsahu rRNA liší. Zatímco prokaryotický obsahuje v malé podjednotce 16S rRNA (1540 nukleotidů) a ve velké podjednotce 5S rRNA (120 nukleotidů) a 23S rRNA (2900 nukleotidů), eukaryotický obsahuje v malé podjednotce 18S rRNA (1900 nukleotidů) a ve velké podjednotce 5S rRNA (120 nukleotidů), 5,8S rRNA (160 nukleotidů) a 28S rRNA (4700 nukleotidů). Dále se ribozomy skládají z proteinů. Prokaryotické ribozomy obsahují 55 proteinů (21 v malé a 34 ve velké podjednotce), eukaryotické ribozomy mají dokonce 82 proteinů (33 v malé a 49 ve velké podjednotce). Podrobnější informace naleznete v článku translace (biologie). Platí, že malá podjednotka (30S-40S) slouží především k tomu, aby se v daný okamžik ocitly na jednom místě mRNA, tRNA s přinášenými aminokyselinami i translační faktory. Velká podjednotka (50S-60S) má katalytickou funkci, pracuje jako peptidyltransferáza umožňující vznik peptidové vazby ve vznikajícím polypeptidu. Transferová RNA (tRNA), která se váže svým antikodonem na kodon mRNA, musí být velmi přesně rozeznána, jinak by došlo k záměnám aminokyselin a chybnému čtení genetického kódu. To umožňuje RNA v malé podjednotce (16S u bakterií), která se označuje také jako tzv. "molekulární pravítko". Jeho nukleotidy tvoří vodíkové můstky s nukleotidy kodonu i antikodonu pouze v případě, že se správně navázaly a prostorově zorientovaly. Jeden krok má tedy ribozom za sebou, ale teď je ještě nutné navázat aminokyselinu na prodlužující se polypeptid. To zase umožňuje "peptidyl-transferázové centrum" ve velké ribozomální podjednotce. Katalytickou funkci zde má zejména opět ribozomální RNA (u bakterií 23S RNA) a dále také molekula tRNA nesoucí aminokyselinu, molekuly vody a různé ribozomální proteiny. Pro buňku je zcela zásadní, aby měla v každém okamžiku dostatek ribozomů pro svou činnost, a tak jsou tyto struktury neustále syntetizovány ze svých stavebních součástí.

Question: Kolik proteinů mají eukaryotické ribozomy?

Answer: 82


Laos

Context: Během poloviny 50. let 20. století francouzská vláda v jihovýchodní Asii selhala a do severního Laosu vtrhli komunističtí rebelové z hnutí Pathet Lao. Ti v roce 1958 ustanovili dočasnou socialistickou republiku Laos. V 60. a 70. letech 20. století, během války ve Vietnamu se boje rozšířily také do Laosu. Odhaduje se, že při americkém bombardování Laosu v rámci "tajné války" mezi roky 1964 a 1973 bylo svrženo přes dva miliony tun bomb a zahynulo 350 000 civilistů. Problémem do dnešního dne je i nevybuchlá munice z kobercových náletů – podle průzkumu z roku 2009 tato munice zabila 20 tisíc lidí od roku 1973, v posledních dvou letech stále více než 100 lidí ročně se stane obětí, 60 % zemře, 40 % jsou děti.Když roku 1975 skončila vietnamská válka i občanská válka v Laosu, Pathet Lao vyhlásilo v Laosu novou komunistickou republiku. I dnes je vláda země silně ovlivněna politikou vietnamských komunistů. == Geografie == Severní část pokrývá náhorní plošina Xiangkhoang, která přesahuje 2800 m n. m. s hlubokými pánvemi (planina Džbánů). Na hranici s Vietnamem tvoří Annamské pohoří. Západní, jihozápadní a jižní část vyplňují úrodné nížiny a na jihu také plošina Bolovens podél největší řeky jihovýchodní Asie – Mekongu. Podnebí je tropické monzunové s vydatnými dešťovými srážkami, zvláště v letních měsících. Průměrné lednové teploty ve Vientiane jsou 21 °C, červencové 27 °C. Průměrný roční úhrn srážek činí tamtéž 1700 mm. == Politika == === Konflikt s Hmongy === Vláda Laosu byla obviněna z páchání genocidy a porušování lidských práv a náboženské svobody proti etnické menšině Hmongů uvnitř vlastních hranic Laosu.Některé skupiny Hmongů bojovaly jako jednotky podporované CIA na straně monarchistů během občanské války v Laosu. Poté, co hnutí Pathet Lao převzalo v zemi v roce 1975 moc, konflikt pokračoval v izolovaných ohniskách. V roce 1977 komunistický tisk slíbil, že strana dopadne "americké kolaboranty" a jejich rodiny "do posledního kořene".Okolo 200 000 Hmongů odešlo do exilu v Thajsku a mnoho z nich skončilo v USA.

Question: Jak se nazývá největší řeka jihovýchodní Asie?

Answer: Mekongu


Svatováclavská koruna

Context: Ocitly se ve svatovítském chrámu i v úřadě Desk zemských nebo Staroměstské radnici. Ve Vídni se na dlouho ocitly v době Marie Terezie, která se obávala nevěrnosti českých zemí. V roce 1791 král Leopold II. vyhověl žádostem českých stavů o vrácení klenotů z Vídně do Prahy. Ať už byly ovšem uloženy kdekoliv, do Prahy se vracely u příležitosti korunovace. Svatováclavská koruna je penězi nevyčíslitelný klenot, který je dnes spolu s jablkem, žezlem a ostatními částmi korunovačních klenotů uložen v chrámu sv. Víta, chráněn sedmi zámky, k nimž má klíč sedm představitelů české národní státnosti (prezident republiky, předseda Senátu, předseda Poslanecké sněmovny, předseda vlády, primátor hlavního města Prahy, arcibiskup pražský a probošt Metropolitní kapituly u sv. Víta v Praze). Tato tradice sedmi klíčů pochází z doby Leopolda II., kdy klenoty byly uloženy v chrámu sv. Víta, tentokrát v korunním archivu za Svatováclavskou kaplí, za železnými dveřmi s pěti zámky. Zde byla zvláštní skříň opatřená dalšími dvěma zámky, k nimž dostali klíče dva strážci klenotů. Podle novodobé pověsti každý člověk, který není oprávněn korunu nosit, ale nasadí si ji na hlavu, do roka zemře. V listopadu roku 1941 si ji prohlédl a možná (důkazy neexistují) i nasadil zastupující říšský protektor Reinhard Heydrich. Heydrich zemřel na následky atentátu 4. června 1942. Koruna je zhotovena ze zlata, z 21–22 karátového 1 mm silného zlatého plechu. Váží 2,358 kg a obsahuje 96 drahokamů, mimo jiné také jedny z největších safírů na světě. Korunu dále zdobí 20 perel. Na vrcholu koruny je kříž, v němž je prý uložen trn z Kristovy trnové koruny. Koruna má průměr 19 cm, výška koruny i s vrcholovým křížkem je též 19 cm. Skládá se ze čtyř dílů spojených závlačkami, z nichž každá je zakončena spinelem. Díly, mající podobu stylizovaného květu lilie, jsou pokryty drahokamy, upevněnými v kornoutovitých šatonech, asi 2 cm vysokých.

Question: Z jakého materiálu je Svatováclavská koruna?

Answer: ze zlata


Mikuláš Koperník

Context: Mikuláš Koperník (polsky Mikołaj Kopernik) (19. února 1473, Toruň - 24. května 1543, Frombork) byl polský astronom, matematik, právník, stratég a lékař, římskokatolický duchovní a tvůrce heliocentrické (sluncestředné) teorie. Jsou po něm pojmenovány krátery na Měsíci (Koperník) a na Marsu (Koperník). a také v roce 2009 objevený prvek kopernicium s protonovým číslem 112. Narodil se v rodině kupce Mikuláše a Barbary rozené Watzenrode. Po smrti otce se jej ujal strýc (matčin bratr) Lukáš Watzenrode, který byl v roce 1489 zvolen biskupem warminským. Díky úsilí strýce ukončil v roce 1491 farní školu sv. Jana v Toruni a zahájil studia na krakovské univerzitě, kterou zakončil v roce 1495. V roce 1496 začal studovat právo na univerzitě v Boloni, v roce 1500 absolvoval právnickou praxi v papežské kanceláři v Římě a v následujícím roce získal souhlas k zahájení studií medicíny v Padově spolu s pokračováním studia práva. V roce 1503 se ve Ferraře stal doktorem kanonického práva a v Padově ukončil lékařská studia a získal právo provádět lékařskou praxi. Na návrh fromborské kapituly se stal v roce 1507 osobním lékařem varmiňského biskupa. V témže roce zpracoval komentář k teorii pohybu nebeských těles, první náčrt heliocentrické teorie a rozšířil ho v četných dopisech.

Question: Kdy zemřel polský astronom Mikuláš Koperník?

Answer: 24. května 1543


Dračí doupě

Context: Dračí doupě je česká fantasy hra na hrdiny, kterou v roce 1990 vytvořilo nakladatelství Altar, ale většina lidí si ji přizpůsobilo dle vlastních požadavků. Hra z části vychází z americké hry na hrdiny Dungeons & Dragons (členění příruček; některé položky v bestiáři; rasy až na krolla a kudůka; povolání – chybí kněz). V roce 2004 vyšla nová hra Dračí doupě Plus (tzv. "Pluska") s komplikovaným jednotným systémem založeným na převodových logaritmických tabulkách, určená spíše pokročilejším hráčům. V roce 2011 vyšlo nové Dračí doupě II, jehož cílem je nahradit staré Dračí doupě jednodušším a ucelenějším systémem, snadným pro začátečníky. Tyto dva herní systémy nemají přímou návaznost na Dračí doupě 1.0 – 1.6, pouze v obecné rovině sdílí zaměření na fantasy (meč&magie, elfové, hobiti, trpaslíci ...). Dračí doupě patří mezi klasické papírové (nepočítačové) hry na hrdiny. Jeden z hráčů, tzv. Pán jeskyně (PJ), před hrou připraví úvodní příběh, mapy apod. Ostatní hráči se poté tohoto příběhu zúčastní – každý z hráčů představuje jednu postavu fantasy světa (trpasličího bojovníka, elfího kouzelníka apod.), celá družina pak dohromady putuje světem vytvořeným PJ s cílem splnit přijaté úkoly, získat peníze a slávu. Obecně neexistují limity, co hráči mohou a nemohou, o následcích jejich činů rozhoduje PJ, některé běžné herní situace (boj, sesílání kouzel, využívání zvláštních schopností apod.) se řeší na základě číselných tabulek uvedených v pravidlech a prvku náhody – hodů kostkami.

Question: Kdy bylo vytvořeno Dračí doupě?

Answer: v roce 1990


Petr Kapoun

Context: Petr Kapoun (* 28. května 1942 Praha) je československý basketbalista, vicemistr Československa 1961 a trenér mládeže. V československé basketbalové lize odehrál celkem 13 sezón (1960-1973). Hrál za kluby Spartak Sokolovo / Sparta Praha (11 sezón), Dukla Mariánské Lázně (1 sezóna) a Dukla Olomouc (1 sezóna). Se Spartou Praha získal 6 medailí, jednu stříbrnou za druhé místo v roce 1961 a pět bronzových za třetí místa (1964, 1966 až 1969). V československé basketbalové lize po roce 1962 (zavedení podrobných statistik zápasů) zaznamenal 1872 bodů. S týmem Spartak Sokolovo se zúčastnil Poháru evropských mistrů 1960/61 s postupem až do čtvrtfinále (bilance 5 vítězství ze 6 zápasů). Za reprezentační družstvo Československa v letech 1965-1967 hrál celkem 21 zápasů. Po skončení hráčské kariéry byl funkcionářem a trenérem v klubu SK Aritma Praha. == Hráčská kariéra == === kluby === 1960-1961 Spartak Sokolovo - 2. místo (1961) 1961-1963 Dukla Mariánské Lázně 10. místo (1962), Dukla Olomouc 8. místo (1963) 1963-1973 Sparta Praha: 5x 3.místo (1964, 1966, 1967, 1968, 1969), 3x 4. místo (1971, 1972, 1973), 5. místo (1965), 7. místo (1970)

Question: Ve kterém sportu vynikal Petr Kapoun?

Answer: basketbalista


Jindřich IV

Context: Jindřich IV. (13. prosince 1553 na zámku Pau, Navarra – 14. května 1610 v Paříži) byl francouzský král v letech 1589 až 1610. Zároveň od roku 1572 vládl jako Jindřich III. Navarrskému království. Po roce 1589 vládl oběma zemím v personální unii. Byl prvním králem z Bourbonské dynastie, která pak ve Francii vládla až do roku 1830 (resp. skrze poboční linii Bourbon-Orléans do roku 1848). Jeho otec vévoda Antonín z Vendôme byl v přímé mužské linii potomkem francouzského krále Ludvíka IX. a díky výhodnému sňatku s královnou Johanou III. se stal králem navarrským. Dne 18. srpna 1572 si Jindřich, jako král Navarrský, vzal za ženu Markétu z Valois, dceru francouzského krále Jindřicha II., které v rodině přezdívali Margot. Tato svatba měla původně ukončit dlouhodobé náboženské rozbroje ve Francii a nastolit mír. Země byla vnitřně rozpolcena a sužována neustálými spory, mnohdy přecházejícími až do podoby velmi násilné - hugenotských válek (někdy také zvaných náboženskými), mezi katolíky a hugenoty, kteří vzájemně soupeřili o moc v zemi. Královská rodina Valois se navíc hlásila ke katolictví, zatímco Bourboni, k nimž patřil Jindřich Navarrský, byli převážně hugenoty. Další příbuzní Jindřicha Navarrského stáli paradoxně v čele obou znepřátelených táborů. Hlavou protestantů byl do roku 1569 Jindřichův strýc Ludvík I. de Condé a zájmy katolíků zastupoval Jindřich I. de Guise, který měl s Jindřichem Navarrským zase stejného pradědečka Františka de Bourbon. V den své svatby se Jindřich Navarrský zdál tím nejméně možným a vhodným budoucím kandidátem na francouzský trůn. Byl sice přímým mužským potomkem krále Ludvíka IX. Svatého, ale dělila je propast času a devět generací. Šance na získání francouzského trůnu se nezvýšila ani sňatkem s Markétou z Valois, jelikož ta měla v době svatby ještě tři žijící bratry, z nichž jeden byl králem a další dva následníky trůnu.

Question: Jak přezdívali Markétu z Valois, dceru francouzského krále Jindřicha II.?

Answer: Margot


Evropa

Context: Evropa se za samostatný světadíl považuje spíše z historických, kulturních a politických důvodů než z důvodů fyzickogeografických. Hranice mezi Evropou a Asií není v přírodě zjevná a zeměpisci se odedávna přou, kudy má přesně vést. Na vedení hranice ovšem závisí řada charakteristik kontinentu, jeho rozlohou počínaje a nejvyšší horou (Mont Blanc vs. Elbrus) konče. Méně problematická je severní část hranice, kde se všeobecně přijímá role pohoří Ural (vzniklo v permu nárazem tehdejšího kontinentu Sibiř do Pangey v oblasti někdejší Baltiky). Za rozhraní kontinentů se ovšem nepovažuje hlavní hřeben pohoří, ale jeho východní úpatí (hranice začíná v Bajdarackém zálivu), Ural tedy leží celý v Evropě. Rozšířená a na českých školách vyučovaná verze dalšího průběhu hranice je po řece Embě do Kaspického moře, odtud Kumomanyčskou sníženinou podél řek Kuma a Manyč až po ústí Manyče do Donu a po něm do Azovského moře (na mapce vpravo označena písmenem A). Alternativ k takto stanovené hranici Evropy se objevuje celá řada. Relativně menší (s menšími důsledky) odchylkou je starší názor na vedení hranice po hřebeni Uralu, dále po řece Ural (teče západněji než Emba, ale i v tomto případě do Evropy zasahuje část Kazachstánu), mezi Kaspickým a Černým mořem pak nikoli korytem řek, ale až po severním úpatí Kavkazu (na mapce vpravo kombinace linií B a E). Další posun hranice z úpatí Kavkazu na jeho hlavní hřeben, který by připravil o post nejvyšší evropské hory západoevropský Mont Blanc a přidělil jej nejvyšší ruské hoře Elbrusu, navrhli američtí geografové (na mapce vpravo označeno písmenem F). Hranice vedená přesně po rozvodí by také znamenala, že do Evropy se dostanou malé části jinak převážně asijských států Gruzie a Ázerbájdžánu.

Question: Do čeho ústí řeka Volha?

Answer: Kaspického moře


Torosaurus

Context: Torosaurus TorosaurusStratigrafický výskyt: Svrchní křída, asi před 68 až 66 miliony let Rekonstrukce torosaura Vědecká klasifikace Říše živočichové (Animalia) Kmen strunatci (Chordata) Třída plazi (Sauropsida) Řád dinosauři (Dinosauria) Podřád ptakopánví (Ornithischia) Nadčeleď Ceratopsia Čeleď Ceratopsidae Podčeleď Ceratopsinae Tribus Triceratopsini Rod TorosaurusMarsh, 1891 Některá data mohou pocházet z datové položky. Torosaurus („Děrovaný ještěr“; často, ale nesprávně překládáno jako býčí ještěr) byl rod velkého ceratopsidního dinosaura, žijícího na konci křídového období na území západu Severní Ameriky. Jméno získal tento rohatý dinosaurus podle skutečnosti, že měl výrazná „okna“ v límcové části lebky (na rozdíl třeba od známého rodu Triceratops, k němuž však podle nové studie možná fakticky náleží).[1] Popis a velikost Torosaurus byl popsán O. C. Marshem roku 1891 podle fosiliní objevených ve Wyomingu (USA), první (typový) druh byl pak pojmenován Torosaurus latus. Byl to mohutný čtyřnohý býložravec, který dosahoval délky asi 8 až 9 metrů[2] a hmotnosti zhruba v rozmezí 4 až 6 (možná ale až 9,7)[3] tun. Tím se řadí mezi největší známé rohaté dinosaury vůbec. Jeden z nejlépe zachovaných exemplářů torosaura byl objeven v srpnu roku 2017 na území Colorada.[4] Podobně velkým druhem byl také jižněji žijící Torosaurus utahensis, jehož fosilie jsou známé zejména ze sedimentů souvrství Ojo Alamo (a zřejmě i souvrství McRae, souvrství Javelina a souvrství North Horn) na území Nového Mexika, Texasu a Utahu (resp.).[5] Obřím jedincem torosaura (spíše ale triceratopse) mohl být také původce fosilní stopy, popsané formálně jako ichnodruh Ceratopsipes goldenensis. Až 80 cm široká stopa byla popsána roku 1995 ze sedimentů souvrství Laramie v Coloradu a mohla patřit velkému jedinci o délce až 12 metrů a hmotnosti přes 12 tun.[6] Velikost lebky Torosaurus disponoval jednou z nejdelších letbek mezi všemi rohatými dinosaury, a tím i suchozemskými obratlovci vůbec. Ve sbírkách instituce Museum of the Rockies v Bozemanu (Montana) jsou uloženy dvě rekonstruované lebky druhu Torosaurus latus ze souvrství Hell Creek, ktratší má délku 252 cm a delší 277 cm.

Question: Na konci jakého období žil Torosaurus?

Answer: křídového


Německo

Context: Německo (oficiální název Spolková republika Německo, zkratka SRN; německy: Bundesrepublik Deutschland, neoficiální německá zkratka BRD) je středoevropský stát, rozdělený na 16 spolkových zemí. Na západě sousedí Německo s Francií, Lucemburskem, Belgií a Nizozemskem. Na severu je jeho sousedem Dánsko a jeho břehy jsou omývány Severním a Baltským mořem. Na východě sousedí s Polskem, na jihu se Švýcarskem a na jihovýchodě s Českem a Rakouskem. Česko je sousedem dvou spolkových zemí v Německu, a to Bavorska a Saska. Rozloha Německa je 357023 km2, přičemž území státu se nachází v mírném podnebním pásmu. Podle úředních údajů mělo Německo k 31. prosinci 2015 82,2 milionu obyvatel, což z něj činí nejlidnatější stát Evropské unie. Jeho populace ale již v letech 2003 až 2010 klesla kvůli dlouhodobě velmi nízké porodnosti, a to o skoro 800 000 obyvatel, takže až do roku 2012 bylo Německo jednou z mála západoevropských zemí s úbytkem obyvatelstva. Tento vývoj probíhá navzdory tomu, že Německo je zároveň domovem třetí největší populace imigrantů na světě. Výsledek sčítání lidu 2011 znamenal snížení dosavadního úředního odhadu stavu obyvatelstva o zhruba 1,1 miliónu lidí. Německo je co do absolutního počtu imigrantů zemí, která je nejvíce postižena současnou evropskou migrační krizí, zvláště v roce 2015. Dle známých dokumentů bylo území s latinským názvem Germania obydleno několika germánskými kmeny již před rokem 100 n. l. Od 10. století tvořila německá území jádro Svaté říše římské, která existovala až do roku 1806. V 16. století se severní oblasti staly centrem reformace. Ke sjednocení velké části tehdejšího Německa došlo po prusko-francouzské válce v roce 1871. V roce 1914 se Německo významně podílelo na vypuknutí první světové války. V roce 1939 rozpoutalo Německo druhou světovou válku, která trvala do roku 1945 a byla doposud největší válkou historie. Po porážce v této válce přišlo Německo o území východně od řek Nisy a Odry včetně exklávy Východní Prusko. Na zbylém území Německa vznikly v roce 1949 dva státy, Německá demokratická republika (NDR) a Spolková republika Německo (SRN). Zvláštním politickým útvarem byl Západní Berlín, který ale měl po celou dobu své existence pevné vazby na SRN.

Question: Jakou rozlohu má Německo?

Answer: 357023 km2


Charles Darwin

Context: Podle této teorie, známé též jako teorie poklesu, se napřed okolo centrálního sopečného ostrova vytvořil lemový korálový útes. Při následném poklesu centrálního ostrova a současném růstu korálů se okolo ostrova vytvořilo pásmo bariérových útesů a po potopení ostrova vznikla centrální laguna a atol. (Původní díla: 1842) Podrobnější informace naleznete v článku Svijonožci. Klasické rozsáhlé encyklopedické popisné a systematické dílo své doby. Touto prací mimo jiné doufal Ch. Darwin získat všeobecné uznání a vážnost, které by mu byly oporou při publikování evoluční teorie. (Původní díla: 1851, 1854) Podrobnější informace naleznete v článku Evoluce. Nejslavnější a nejzávažnější dílo Ch. Darwina. Otázkou vzniku a vývoje života se zabývalo více učenců, včetně Darwinova dědečka Erasma Darwina. Charles Darwin tak nebyl první, kdo přišel s myšlenkou proměny a vývoje druhů neboli evoluce, byl však první, kdo objevil a správně vysvětlil na jakém principu evoluce probíhá. V Darwinově době nebyly známy geny a DNA, Darwin proto považoval za základní jednotku přírodního výběru jedince. To přinášelo některé problémy. Upřesnění, že základní jednotkou přírodního výběru je gen čekalo až na Darwinovy následovníky. (Původní díla: 1858, 1859, 1871) Podrobnější informace naleznete v článku Masožravé rostliny. Studium masožravých rostlin bylo v té době velmi populární, věnovali se mu Darwinovi předchůdci i současníci. Darwin se pěstování a studiu těchto rostlin začal věnovat někdy okolo roku 1860. Po patnácti letech v roce 1875 vydal v Londýně první ucelenou monografii o masožravých rostlinách Insectivorous Plants. Publikace byla přeložena do francouzštiny a němčiny a je považována za počátek systematického vědeckého výzkumu masožravých rostlin. Český spolek pěstitelů masožravých rostlin se na Darwinovu počest pojmenoval Darwiniana. (Původní díla: 1875) Podrobnější informace naleznete v článku Žížaly.

Question: Kdo je autorem teorie vzniku a vývoje korálových ostrovů?

Answer: Ch. Darwin


Optimalizace (informatika)

Context: Optimalizace je v informatice takový proces modifikace výpočetního systému, který vede k jeho vyšší efektivitě nebo ke snížení nároků celého výpočetního systému. Výpočetním systémem může být počítačový program, počítač, celá počítačová síť, komplexní řešení určitého problému a podobně. Například program může být optimalizován tak, aby pracoval rychleji, potřeboval pro provedení výpočtu méně operační paměti, méně systémových prostředků, případně se rychleji spustil a podobně. U optimalizace záleží na rychlosti provádění kódu, na velikosti výsledného kódu a na paměťové náročnosti. == Úrovně optimalizace == Dříve byla optimalizace prováděna hlavně člověkem, dnes je prováděna již strojově. Optimalizace mohou probíhat na různých úrovních: === Úroveň návrhu (designu) programu === Na nejvyšší úrovni, návrh může být optimalizován tak, aby co nejlépe využíval dostupné zdroje. Implementace tohoto návrhu bude těžit z dobrého výběru efektivních algoritmů a implementace těchto algoritmů bude profitovat z dobře napsaného kódu. Architektonický návrh systému má převážně vliv na jeho výkon. Volba algoritmu ovlivňuje účinnost více než jakékoli jiné položky návrhu. Výběr algoritmu je obvykle první věc, která musí být rozhodnuta. V některých případech však optimalizace spoléhá na použití složitějších algoritmů, využití "zvláštních případů" a speciálních "triků" a realizaci složitých kompromisů. "Plně optimalizován" program může být obtížné pochopitelný a proto může obsahovat více softwarových chyb, než neoptimalizovaná verze. === Úroveň zdrojového kódu === Vyhnout se nekvalitnímu kódování může také zlepšit výkonnost tím, že zamezíme se zjevnému "zpomalení". Některé optimalizace v současné době provádí optimalizace kompilátoru. Použití systému optimalizace kompilátoru má tendenci, aby spustitelný program byl optimalizován přinejmenším stejně tolik, jako kompilátor. === Úroveň sestavování kódu === Na nejnižší úrovni psaní kódu pomocí jazyku symbolických adres určená zejména pro hardware může programátor vyrobit co nejúčinnější a kompaktní kód, pokud využívá plného repertoáru strojových instrukcí.

Question: K čemu v informatice slouží optimalizace?

Answer: vyšší efektivitě nebo ke snížení nároků celého výpočetního systému


Pixar

Context: Pixar Animation Studios je americké filmové studio zabývající se počítačovou animací. Od roku 2006 je Pixar dceřinou společností The Walt Disney Company. Kromě jiných cen získalo studio dvacet čtyři Oscarů, šest Zlatých glóbů a tři ceny Grammy a jejich výdělek činí celosvětově 5.5 miliard dolarů. Kritici ho označují jako jedno z nejlepších filmových studií všech dob. Studio je nejznámější pro své celovečerní filmy, které vytváří svým softwarem RenderMan, ten slouží k renderování vysoce kvalitních snímků. Pixar začínal v roce 1979 jako Graphics Group, která byla součástí počítačové sekce Lucasfilmu. Od roku 1986, kdy ho koupil spoluzakladatel Applu Steve Jobs, nese název Pixar. Pixar zatím vydal patnáct celovečerních filmů. Začínal s Příběhem hraček v roce 1995, který měl u diváků i kritiků velký úspěch. Následoval Život brouka v roce 1998, Příběh hraček 2 v roce 1999, Příšerky, s.r.o. v roce 2001, Hledá se Nemo v roce 2003, Úžasňákovi v roce 2004, Auta v roce 2006, Ratatouille. v roce 2007, VALL-I v roce 2008, Vzhůru do oblak v roce 2009 (první film od Pixaru prezentovaný ve 3D) a Příběh hraček 3 v roce 2010 (nejvýdělečnější animovaný film všech dob, vydělal celosvětově více jak 1 miliardu dolarů). Dvanáctý film Pixaru jsou Auta 2 z roku 2011, rok poté následovaný filmem Rebelka, kde se poprvé objevila jako hlavní postava žena. Film se stal nejdražším počinem v historii studia. Další film je pokračování filmu o příšerkách - Univerzita pro příšerky z roku 2013.

Question: Kolik dolarů celosvětově vydělalo svými filmy studio Pixar?

Answer: 5.5 miliard dolarů


Československá socialistická republika

Context: vznik: 11. červenec 1960 (Ústava Československé socialistické republiky)[3] zánik: 29. březen 1990 (přejmenována na Československá federativní republika)[4] státní útvary a území předcházející: Československá republika (1948–1960) následující: Československá federativní republika Československá socialistická republika (ČSSR) byl oficiální název Československa od 11. července 1960 do 29. března 1990. Dne 11. července 1960 byla přijata Ústava Československé socialistické republiky, nahrazující Ústavu 9. května z roku 1948. Název státu změnila z dosavadního Československá republika na Československá socialistická republika. Tento název již vydržel po zbylé trvání komunistického režimu v Československu a ještě několik měsíců poté, co režim padl následkem sametové revoluce zahájené 17. listopadu 1989. V důsledku porevolučního vývoje byl název státu změněn ústavním zákonem Federálního shromáždění ze dne 29. března 1990 „O změně názvu Československé socialistické republiky“ na Československá federativní republika.[5] Ze státoprávního hlediska prodělala ČSSR během svého trvání hlubokou změnu v důsledku Pražského jara roku 1968: v říjnu toho roku Ústavní zákon o československé federaci stát s účinností k 1. lednu 1969 změnil na federací skládající se z České socialistické republiky a Slovenské socialistické republiky.[6] Federalizace se tehdy ovšem do názvu společného státu nepromítla – to se stalo až roku 1990, kdy již federace začala směřovat ke svému zániku. Z hlediska periodizace dějin Československa nejsou vložení slova „socialistický“ do názvu státu ani jeho odstranění o necelých 30 let později příliš významnými zlomy. V obou případech šlo spíše o dodatečné stvrzení předchozího vývoje, takže do názvu státu se promítla politická změna, která nastala již předtím. Socialismus v názvu republiky upomínal na konsolidaci komunistického režimu, která proběhla na přelomu 40. a 50. let 20. století, tedy v letech po „Vítězném únoru“, jak převrat z roku 1948 nazývali sami komunisté; a odstranění tohoto slova bylo terminologickou tečkou za sametovou revolucí, jež tento režim svrhla.

Question: Jakou zkratku měla Československá socialistická republika?

Answer: ČSSR


Stříbro

Context: Stříbro, chemická značka Ag (lat. Argentum) je ušlechtilý kov bílé barvy, používaný člověkem již od starověku. Vyznačuje se nejlepší elektrickou a tepelnou vodivostí ze všech známých kovů. Slouží jako součást různých slitin pro použití v elektronickém průmyslu, výrobě CD i DVD nosičů a šperkařství, jeho sloučeniny jsou nezbytné pro fotografický průmysl. Typický kovový prvek, známý již od starověku. Z prvků vykazuje nejlepší elektrickou i tepelnou vodivost. Po mechanické a metalurgické stránce je velmi dobře zpracovatelné - má dobrou kujnost a dobře se odlévá (dobrá zatékavost). Patří mezi přechodné prvky, které mají valenční elektrony v d-orbitalu. Ve sloučeninách se vyskytuje především v mocenství +1, sloučeniny dvojmocného stříbra jsou nestálé a mají silné oxidační schopnosti. Kationt trojmocného stříbra Ag+3 je nutné z důvodu jeho nestálosti stabilizovat velkými anionty. Přestože je stříbro řazeno mezi drahé kovy, které se obecně vyznačují značnou chemickou stabilitou, je velmi dobře rozpustné v kyselině dusičné především díky jejím silným oxidačním vlastnostem. Reakce probíhá podle rovnice: 3 Ag + 4 HNO3 → 3 AgNO3 + NO + 2 H2O Podobně se stříbro chová i vůči koncentrované kyselině sírové, která působí taktéž oxidačně. Vůči zředěné H2SO4 je však stříbro netečné, stejně při působení dalších minerálních kyselin. Za přítomnosti kyslíku se stříbro rozpouští i v roztocích alkalických kyanidů za vzniku kyanostříbrnanového iontu [Ag(CN)2]- Na suchém čistém vzduchu je stříbro neomezeně stálé. Stačí však i velmi nízké množství sulfanu (sirovodíku) H2S, aby stříbro začalo černat, protože na jeho povrchu vzniká vrstva sulfidu stříbrného Ag2S. V zemské kůře se stříbro vyskytuje pouze vzácně. Průměrný obsah činí kolem 0,07-0,1 mg/kg.

Question: Jakou barvu má stříbro?

Answer: bílé


Beowulf

Context: Béowulf (staroanglicky Vlk včel - kenning pro medvěda) je staroanglický hrdinský epos psaný aliteračním veršem. Se svými 3182 verši představuje nejvýznamnější dílo staroanglické literatury; zároveň tvoří 10 % veškerého textu zachovaného v tomto jazyce. Jak je u středověkých děl obvyklé, epos nemá žádný původní dobový název. Od 19. století se celá báseň označuje jménem jejího hrdiny Béowulfa. Béowulf se dochoval v jediném rukopise, který je uložen v Britské knihovně (British Library). Tento kodex je podle knihovny sběratele sira Roberta Cottona, z níž původně pochází, označován jako Cotton Vitellius A.xv. V roce 1731 byl částečně poškozen při požáru v Burnham House. Islandský učenec Grímur Jónsson Thorkelin nechal roku 1787 v Britském muzeu pořídit jeho opis a sám zhotovil kolem roku 1789 další. Vzhledem ke špatnému stavu originálu mají tyto opisy pro moderní badatele velký význam. Zápis Béowulfa je součástí sbírky zvané Nowell Codex, která společně s kodexem Southwick tvoří svazek Cotton Vitellius. Nowell Codex obsahuje dále další staroanglické prozaické i básnické texty, mezi jinými dochovaný zlomek básně Judith. Nowell Codex byl zapsán dvěma různými písaři, první zaznamenal prozaické texty a Béowulfa po 1939. verš. Za dobu vzniku rukopisu se na základě paleografických indicií pokládá zhruba rok 1000, báseň sama je však zřejmě starší, přesná doba vzniku není známa. Starodávná slova v textu by napovídala první polovinu osmého století, ale diskutuje se i o pozdějších datech. Jazykem básně je pozdní západní saština (west Saxon), avšak objevují se i stopy jiných anglosaských dialektů. Podle některých náznaků mohla být báseň původně složena v některém dialektu Anglů, nejspíše v mercijštině. Děj básně se neodehrává v samotné Anglii, ale v oblasti Dánska a Švédska pátého a šestého století. Vypráví o skutečných historických osobnostech (géatský král Hygelák, mercijský král Offa). Látka se dostala do Anglie zřejmě společně s Angly, kteří sem od pátého století přesídlovali z kontinentu. Vyprávění sleduje osud mladého hrdiny Béowulfa z géatského národa.

Question: Ve kterém roce byl epos Béowulf částečně poškozen kvůli požáru?

Answer: 1731


Ikarie XB 1

Context: Ikarie XB 1 je první a jediný snímek československé kinematografie v žánru klasické (hard) science fiction. Režisér Jindřich Polák natočil snímek v roce 1963 podle románu K Mrakům Magellanovým polského spisovatele Stanisława Lema. Děj se odehrává v roce 2163, kdy se hvězdolet Ikarie XB 1 s početnou vědeckou posádkou vydává hledat život na planety v soustavě Alfa Centauri. Snímek získal ocenění na mezinárodních filmových festivalech a byl také uváděn s anglickým dabingem a upraveným závěrem v kinech USA (pod názvem Voyage to the End of the Universe). Hlavní postavy ztvárnili Zdeněk Štěpánek, Radovan Lukavský, Dana Medřická, Miroslav Macháček a další. Píše se rok 2163 a po osmi letech příprav se kosmická loď Ikarie XB 1 se 40 vědci a astronauty na palubě vydává na svou cestu za hledáním života na planetách v soustavě Alfa Centauri. Seznamujeme se s velitelem lodi Abajevem, jeho zástupcem MacDonaldem, vědcem Anthonym a jeho zastaralým robotem a ostatními členy posádky. Po čtyřech měsících cesty slaví posádka Anthonyho narozeniny. Scéna oslavy byla tvůrci pojata velmi futuristicky, posádka předvádí, jak bude vypadat tanec ve 22. století. Oslava je však přerušena poplachem. Automatický řídící systém lodi hlásí neznámé těleso. Posádka cizí těleso analyzuje a po přiblížení je vidět že se nepochybně jedná o kosmické plavidlo talířového tvaru. Velitel rozhodne vyslat expediční raketu se dvěma průzkumníky na palubě. Když se průzkumníci dostanou na palubu cizí lodi, zjistí, že jde o plavidlo ze Země, patrně z 20. století. V prostorách lodi naleznou mrtvé lidi, smrt je zastihla při hraní karet o peníze.

Question: Kdo režíroval film Ikarie XB 1?

Answer: Jindřich Polák


André Gide

Context: André Paul Guillaume Gide [andré pól gijjóm žíd] (22. listopadu 1869, Paříž - 19. února 1951, tamtéž) byl francouzský prozaik a dramatik, nositel Nobelovy ceny za literaturu za rok 1947. Narodil se roku 1869 v rodině významného právníka a profesora Paula Gida. Mládí prožil v silně náboženském rodinném prostředí, které po otcově smrti ovládla matka. Ač původně katolička, zavedla v rodině přísný režim protestantsky puritánských mravů. Studoval na několika školách a pro špatný zdravotní stav musel studia několikrát přerušit. Jako student Alsaské koleje (École Alsacienne) se začal živě zajímat o literaturu, přispíval do různých revuí, seznámil se Stéphanem Mallarmém, Paulem Valérym, Paulem Claudelem a dalšími předními francouzskými básníky. Začal vydávat svá první díla, silně poplatná symbolismu, od kterého se však brzy odklonil. V letech 1893-1894 podnikl ozdravné cesty do severní Afriky a stal se blízkým přítelem Oscara Wilda, se kterým se seznámil v Alžíru. Tyto cesty, na kterých se seznámil s palčivými národnostními a sociálními problémy a také objevil svět smyslů, přispěly k tomu, že se odvrátil od výchovou vštěpované přísné sebekázně k vyhraněnému individualismu a etickému, filozofickému i estetickému relativismu. Výrazem tohoto přerodu se stala lyrická próza Pozemské živiny (1897), kterou je možno považovat za jakýsi Gidův manifest, ve kterém vyjadřuje svůj požadavek na osvobození vlastního já. To představuje jakýsi asketismus naruby, podle kterého se smysly musí otevřít všemu, co je přirozené, lidský život je sám o sobě dostatečným cílem, náboženské příkazy a morální konvence nezavazují. Subjektem i objektem jeho analýzy se stává hrdina, který nechce být spoután žádnými principy a ve všem se chce odlišit od ostatních lidí. Svědčí o tom jeho epické příběhy Imoralista (1902), Těsná brána (1909), Vatikánské kobky (1914) i Pastorální symfonie (1919), které sledují a rozvíjejí konflikty, vznikající ze střetu silného jedince s omezujícím vlivem prostředí. Roku 1909 založil společně s Jacquesem Copeauem a Jeanem Schlumbergerem literární magazín La Nouvelle Revue Française (NRF) a vedl jej do roku 1914. Magazín se hlásil k novému klasicismu a hodlal uvádět kvalitní literární díla, aniž by podporoval nějaké literární doktríny. Díky jeho doporučení tak vyšel například román Jean Barois od Martina du Garda. Na vrcholu své popularity se ocitl po skončení první světové války, kdy do jeho díla začal pronikat zájem o současné problémy, jak o tom svědčí jeho román Penězokazi (1925). O sobě samém vypověděl s naprostou upřímností v autobiografickém románu Zemři a živ budeš (1926), ve kterém se přiznal ke své homosexualitě (přestože byl od roku 1895 ženat se svou sestřenicí Madeleine Rondeauxovou) a obhajoval ji.

Question: Kdy se narodil Andé Gide?

Answer: 22. listopadu 1869


Punské války

Context: Střetly se zde zásadně odlišné státní a vojenské koncepce: zatímco Řím byl republikou a římské vojsko se skládalo z občanů placených žoldem, v Kartágu panovala oligarchie a kartaginskou armádu tvořili převážně najatí cizí žoldnéři. Konečným výsledkem konfliktu obou mocností bylo zničení Kartága a dominantní postavení Říma v západním Středomoří. == Příčiny punských válek == Když Římská říše dokázala v průběhu zhruba 150 let ovládnout Itálii po tvrdých bojích se Samnity a Sarmaty a porážce řeckých států na jihu Itálie, stala se Římská říše středomořskou mocností. Nebyla však mocností jedinou. Dalším městem, která se svou silou a významem mohlo rovnat Římu, bylo Kartágo, jehož obyvatele Římané nazývali Punny. Jak Kartágo, tak Řím měli snahu o hegemonii nad celým Středomořím a bylo jasné, že v případě války, která musela zákonitě vypuknout, bude vítěz pánem celého středomořského prostoru. Nakonec se záminkou k první ze tří válek stala Sicílie, o kterou s Kartágem již přes dvě století vedla řecko-kartáginské války sicilská města. Válka vypukla v roce 264 př. n. l. == První punská válka (264–241 př. n. l.) == Příčinou první ze tří krvavých válek mezi těmito dvěma městy bylo obsazení italského města Messina syrakuským vládcem Agathoklem. Město požádalo o pomoc Kartagince i Římany, Kartaginci však dorazili o něco dříve. Když pak připluli i Římané, chtěli také za každou cenu Messině pomoci. Římský konzul Appius Claudius Caudex se dohodl s kartaginským velitelem, že se Kartaginci vrátí zpět. Vláda v Kartágu však brala velitelův ústup ve prospěch Římanů odsoudila a vyhlásila Římu válku. Její rozhodnutí bylo také ovlivněno napětím mezi městy, které trvalo již od roku 272 př. n. l., kdy se Kartaginci bez předchozího oznámení svým římským spojencům vylodili v Tarentu, aby toto město vysvobodili od řecké Pyrrhovy armády. Obecně se tedy dá říci, že hlavními důvody punských válek bylo mocenské soupeření, politická rivalita a nenávist, nikoli obavy z hospodářské vyspělosti Kartága.

Question: Z kolik konfliktů byly punské války?

Answer: tří


Hlubotisk

Context: V zájmu vysokých rychlostí tisku se jedná prakticky jen o kotoučový nekonečný tisk, proto bývají hlubotiskové linky osazovány výsekovou jednotkou s automatickým snášecim a vykládacim zařízením. Tento princip se poprvé k tisku uplatnil v 15. století v podobě mědirytu. Do měděné destičky se obraz zahluboval rydlem, samozřejmě ručně. Z mědirytiny se posléze vyvinuly další varianty grafických technik jako mědilept, suchá jehla, akvatinta aj. Podobnou technikou je pak ocelorytina či ocelotisk. Tato technika se pro velkou výdržnost tiskové formy, dobrou reprodukci jemných pérovek a obtížnou napodobitelnost používá při tisku cenin. Dále do kategorie tisku z hloubky patří tamponový tisk. Jedná se o nepřímý tisk pomocí silikonového pružného tampónu, který ze zahloubené ploché formy přenáší barvu většinou na vícerozměrné předměty. Využívá se především při potisku reklamních a jiných předmětů (propisky, zapalovače, hrnečky). Rotační stírací hlubotisk vynalezl v roce 1890 Karel Klíč. Tato tisková technika byla odvozena z Klíčova vynálezu heliogravury, kde byl obraz přenášen na měděnou destičku s přitaveným asfaltovým práškem pomocí světlocitlivého tzv. pigmentového papíru, na který byl obraz nakopírován z tónového diapozitivu. Tisknoucí prvky jsou pak zahloubeny leptáním FeCl3. Asfaltový prášek vytvořil zrno potřebné k reprodukci polotónu před vynálezem autotypie. Klasický hlubotisk využívá také pigmentového papíru a leptání, ale asfaltové zrno je nahrazeno tzv. hlubotiskovou sítí, která obraz rozdělí do pravidelných linek – tzv. nosných můstků, které pak při tisku slouží jako opěrný systém pro hlubotiskový stěrač.

Question: Kdy byl vynalezen rotační stírací hlubotisk?

Answer: 1890


Vladimír List

Context: Zajímala ho sociologie, ale také matematika, fyzika a deskriptivní geometrie. Po maturitě v roce 1895 začal studovat práva, kde však nebyl spokojen s úrovní studia. Přešel proto na pražskou techniku nejprve na obor strojírenství, pak na elektrotechniku. Studium úspěšně dokončil v roce 1899. Po absolvování vojenské služby pokračoval v letech 1900–1901 ve studiu na univerzitě v belgickém Lutychu. Po návratu pracoval jako šéfkonstruktér v Křižíkových závodech, kde se podílel na projektu hořínské hydroelektrárny u Mělníka, elektrické dráhy Tábor–Bechyně a dalších projektech. V roce 1904 se Vladimír List oženil s Helenou Gebauerovou, dcerou bohemisty Jana Gebauera. V roce 1907 přijal Vladimír List nabídku stát se profesorem na České vysoké škole technické v Brně. Po svém nástupu začal kromě výuky a psaní skript také budovat nové laboratoře. Roku 1909 zde založil Ústav konstruktivní elektrotechniky. V letech 1917–1918 byl rektorem České vysoké škole technické v Brně a několikrát zastával funkci děkana odboru strojního a elektrotechnického inženýrství (v obdobích 1910–1911, 1919–1920 a 1939–1940). Na České vysoké škole technické v Brně působil jako profesor až do roku 1948, kdy byl na pokyn komunistické strany penzionován. Vladimír List aktivné působil v oblasti elektrotechniky i mimo rámec brněnské vysoké školy. V roce 1910 se podílel na založení odborného časopisu Elektrotechnický obzor. Spolu s Františkem Weyrem a Karlem Englišem vypracoval návrh zákona o elektrifikaci Moravy, který byl předložen ke schválení v roce 1913, a osobně se zasazoval o vybudování páteřní sítě vysokonapěťových elektrických vedení. Působnost zákona, který platil až do roku 1948, byla po vzniku Československa rozšířena na území celého státu. V roce 1919 byl zvolen předsedou Elektrotechnického svazu československého. Měl zásluhy na sjednocení elektrického napětí v nízko- i vysokonapěťové elektrorozvodné síti na celém území Československa. Byl rovněž spoluautorem prvního projektu pražského metra, který spolu s Bohumilem Beladou vypracoval v roce 1926. Významně se podílel na vytváření a prosazování technických norem, nejprve v rámci Elektrotechnického svazu československého, a od roku 1922 také v Československé společnosti normalisační, které předsedal. V roce 1926 prosadil označování materiálů, které odpovídaly normám a byly ověřeny zkušebnou, logem ESČ, které se dodnes používá jako doklad bezpečnosti elektrotechnických zařízení. Ve stejném roce zastupoval Československo při podpisu zakládací listiny Mezinárodní normalizační federace (ISA). V roce 1928 se stal místopředsedou ISA a v letech 1932–1934 byl jejím předsedou. Vladimír List publikoval jako autor nebo spoluautor více než 600 odborných knih, skript a článků.

Question: Působil Vladimír List s Františkem Weyrem a Karlem Englišem?

Answer: Spolu s Františkem Weyrem a Karlem Englišem vypracoval návrh zákona o elektrifikaci Moravy, který byl předložen ke schválení v roce 1913, a osobně se zasazoval o vybudování páteřní sítě vysokonapěťových elektrických vedení.


Láhev

Context: Láhev (nespisovně flaška z německého die Flasche, přípustná je i pravopisná varianta lahev, vojenská polní láhev se nazývá také čutora, nespisovně feldflaška – das Feld – něm. pole) je malý dutý zásobník s přístupovým otvorem, úzkým hrdlem a širším tělem. Otvor bývá uzavíratelný zátkou či špuntem, šroubovacím uzávěrem nebo jednorázovým plechovým víčkem, které se strojově ohýbá přes obrubu hrdla. Lahve jsou vyráběny nejčastěji ze skla, plastu, nebo hliníku a primárně slouží k úschově kapalin jako (mléko, voda, pivo, víno a jiné nápoje, dále také olej, kečup, ředidlo, šampon, inkoust apod.), ale používají se také na skladování plynů (tlakové lahve, obvykle ocelové). Termínem polní láhev neboli čutora bývá označována speciální plechová láhev z výzbroje pěšího vojáka, čutory jsou i dnes běžně používány při výletech do přírody či při táboření ve volné přírodě (myslivost, tramping, skauting, turistika) coby nádoby na vodu, čaj či jiné nápoje. Pro výživu kojenců se používá malá speciální lahev na mléko nazývaná kojenecká láhev. Velkou lahví je i skleněná nádoba na víno nazývaná demižon. Do malých skleněných lahviček bývají ukládána též léčiva, těmto lahvičkám se říkává lékovky. Parfémy jsou plněny do flaconů. Některé druhy lahví je možno znovu použít (zejména lahve skleněné) a jsou zpětně vykupovány, jiné končí v recyklačních kontejnerech a jsou z nich následně vyráběny nové výrobky (láhve z umělé hmoty neboli PET lahve, skleněné láhve mohou obsahovat až 80 procent recyklovaného skla). == Související články == bandaska vratná láhev pivní láhev láhev na víno PET láhev kojenecká lahev polní láhev neboli čutora termoska konvička (na mléko) tlaková láhev gumová zahřívací láhev – termofor Molotovův koktejl leydenská láhev – první záměrně konstruovaný kondenzátor Kleinova láhev – čtyřrozměrný geometrický útvar sklenice == Externí odkazy == Obrázky, zvuky či videa k tématu láhev ve Wikimedia Commons Slovníkové heslo láhev ve Wikislovníku

Question: Jak se nazývá malá speciální lahev na mléko používaná pro výživu kojenců?

Answer: kojenecká


Prezidentská republika

Context: ] severoamerický prezidencialismus – Spojené státy americké jihoamerický prezidencialismus – u režimů v Latinské Americe, strukturálně vychází z první formy, ale hlavním rozdílem od ní je přítomnost multipartismu (velkého množství politických stran), který oslabuje roli prezidenta, což vede k tomu, že hlava státu obchází parlament a sama je izolována od dalších politických institucí. Základním principem je dělba moci. Výkonná, zákonodárná a soudní jsou od sebe naprosto oddělené.[zdroj? ] Zákonodárný orgán je všemocný v oblasti legislativy, ale nevlastní žádné exekutivní nástroje. Naopak prezident je vybaven úplnou mocí výkonnou, ale bez zákonodárných pravomocí.[zdroj? ] Navíc je jediným ústavou daným držitelem výkonné moci, což znamená, že předsedá vládě a jmenuje osoby exekutivy. Důležité také je, že spolu s vládou není odpovědný legislativnímu orgánu. V prezidentské republice neexistuje institut vota důvěry či vota nedůvěry a zastupitelský orgán nemůže politickou cestou odstranit hlavu státu ani vládu, jedná se o politickou neodpovědnost výkonné moci vůči parlamentu. Prezident zase nemůže zákonodárný sbor rozpustit, iniciovat jeho zasedání či disponovat zákonodárnou mocí. ,,

Question: Jakou mocí nemůže disponovat prezident?

Answer: zákonodárnou


Deep Purple

Context: Spojení těchto dvou druhů hudby oslovilo mladé posluchače první poloviny 70. let. Deep Purple tehdy patřili mezi nejlepší rockové skupiny a z tohoto období také pocházejí jejich nejlepší desky a nejslavnější a nejúspěšnější koncertní vystoupení. Spolu s Led Zeppelin a Black Sabbath jsou považováni za průkopníky heavy metalu a moderního hard rocku, přestože oni sami se nikdy za heavymetalovou skupinu nepovažovali. V 60. letech vznikla skupina Episode Six, která vydala několik singlů. Tuto skupinu tvořili Ian Gillan zpěv, Graham Dimmock kytara, Roger Glover baskytara, Tony Lander kytara, Sheila Carter klávesové nástroje a Harvey Shields bicí. Skupině se však i přes četná turné nepodařilo prorazit. V roce 1967 pak byla založena skupina nazvaná The Flower Pot Men and their Garden, předtím známá jako The Ivy League. Toto nové jméno bylo odvozeno z názvu dětského představení "The Flowerpot Men", což byla zřejmá slovní hříčka narážející na éru "flower power" a pěstování "konopí" v květináčích. Jejich nejpopulárnější písnička "Let's Go to San Francisco" byla některými posluchači považována za parodii na písničku "San Francisco (Be Sure to Wear Flowers in Your Hair)", od Scotta McKenzieho, ale skupina to odmítla. Skupinu tvořili Tony Burrows, Neil Landon, Robin Shaw a Pete Nelson, jako zpěváci, Ged Peck kytara, Nick Simper baskytara, Jon Lord klávesy, Carlo Little bicí. Jon Lord dříve hrál s The Artwoods, Nick Simper s Johnny Kidd & The Pirates, Screaming Lord Sutch's a The Savages, kde hrál též kytarista Ritchie Blackmore. V roce 1967 kontaktoval bývalý bubeník skupiny The Searchers, Chris Curtis londýnského obchodníka Tonyho Edwardse v naději že by mohl dělat manažera nově vzniklé skupině. Edwards souhlasil a financoval tento podnik společně se dvěma dalšími obchodními partnery Johnem Colettou a Ronem Hirem (Hire-Edwards-Coletta - HEC Enterprises). Curtis se pak dal do budování skupiny známé jako Roundabout. Jako první příchozí byl klávesista, hráč na varhany zn. Hammond, Jon Lord; pak přemluvil kytaristu Ritchieho Blackmora aby se vrátil z německého Hamburku na konkurz do nové skupiny. Curtis sám pak brzy odpadl, ale HEC Enterprises, stejně jako Lord a Blackmore, měli chuť v tomto projektu pokračovat, takže brzy byli přibráni basák Nick Simper, pak zpěvák Rod Evans a bubeník Ian Paice (oba ze skupiny The Maze).

Question: Pod jakým názvem byla dříve známá skupina The Flower Pot Men and their Garden?

Answer: The Ivy League


Poušť

Context: Saharský písek je poměrně mladý, není mořského, nýbrž pevninského původu a představuje zvětralý kenozoický materiál. Reg nebo serír je šterkovitá (resp. oblázková) poušť a je to převažující typ na Sahaře. Hamada je kamenitá poušť s holými skalními výchozy a kameny. Příkladem může být Hamáda al-Hamrá v severozápadní Libyi nebo hamady na okraji pohoří Ahaggar, Tassili a Tibesti. Sebh je vzácný typ hlinité pouště. == Ekologie a klima == Obvyklá je řídká vegetace specifického typu (kaktusy a další sukulenty), byť se výjimečně mohou vyskytnout i rozsáhlejší porosty (např. "lesy kaktusů"). Klasičtější vegetace se vyskytuje pouze u zdrojů povrchové nebo podpovrchové vody (oázy a okolí řek). V některých typech pouští, kde příděl srážek padá naráz v úzkém časovém období, může existovat krátké vegetační období. Pokud jde o režim počasí, charakteristické je prudké střídání teplot: ve dne vedra až 40 °C, v noci prudké ochlazení (někdy až k bodu mrazu nebo i pod nulu). Obrovská denní vedra, která jsou mimo mez snesitelnosti většiny živočichů vedou k omezení denní aktivity obyvatel pouště. Pouštní zvířata jsou sice na vysoké teploty aklimatizována a uzpůsobena, ale většina z nich si nemůže dovolit přehřívat svůj organismus tím, že by při nich vyvíjela nějakou aktivitu a plýtvat tělesnými tekutinami. Pouštní život je tedy zpravidla život noční, který začíná s večerním šerem a končí nejpozději dopoledne. Podobně jsou na tom rostliny – klasické pouštní rostliny zpravidla přes den (nebo alespoň na největší vedro) uzavírají průduchy a výměnu plynů si nechávají na večer a noc, aby omezily výpar vody. V poušti můžeme specifikovat dvě hlavní oblasti. První je tzv. deflační oblast , ze které je větrem odnášen jemný písčitý materiál. Odnos má za následek vznik pouštní dlažby. Druhou oblastí je část pouště, kde je písčitý materiál ukládán a kde vznikají písečné duny. == Vznik == Důvody pro vznik pouští jsou různé. Nejčastěji vznikají pouště kvůli: Tlakové výši – vzduch v tlakové výši se tlačí směrem dolů, postupně se otepluje a "nasává" vlhkost, kterou následně odvádí pryč.

Question: Kolik oblastí můžeme v poušti specifikovat?

Answer: dvě


Země

Context: Země je třetí planeta sluneční soustavy, zároveň největší terestrická planeta v soustavě a jediné planetární těleso, na němž je dle současných vědeckých poznatků potvrzen život. Země nejspíše vznikla před 4,6 miliardami let a krátce po svém vzniku získala svůj jediný přirozený satelit – Měsíc. Země obíhá kolem Slunce po elipse s velmi malou excentricitou. Země jako domovský svět lidstva má mnoho názvů v závislosti na národu, mezi nejznámější patří název latinského původu Terra, či řecký název Gaia. Země je dynamickou planetou, která se skládá z jednotlivých zemských sfér. Jedná se o nedokonalou kouli s poloměrem 6378 km, uprostřed se nachází malé pevné jádro obklopené polotekutým vnějším jádrem, dále pak pláštěm a zemskou kůrou, která se dělí na oceánskou a kontinentální. Zemská kůra je tvořena litosférickými deskami, které jsou v neustálém pohybu vlivem procesu nazývaného desková tektonika. Na povrchu Země se vyskytuje hydrosféra v podobě souvislého oceánu kapalné vody, který zabírá přibližně 71 % zemského povrchu. Na velmi úzkém pásu rozhraní mezi litosférou a atmosférou se nachází biosféra, živý obal Země, který je tvořen živými organismy. Jeho činností došlo k přeměně části litosféry na půdní obal Země, tzv. pedosféru. Celou planetu obklopuje hustá atmosféra tvořená převážně dusíkem a kyslíkem vytvářející směs obvykle nazývanou jako vzduch. Její astronomický symbol sestává z kříže v kruhu, reprezentujícího poledník a rovník; v jiných variantách je kříž vysunut nad kruh (Unicode: ⊕ nebo ♁). Kromě slov odvozených od Terra, jako je terestrický, obsahují pojmy vztahující se k Zemi také prefix telur- nebo tellur- (např. telurický, tellurit podle bohyně Tellū) a geo- (např. geocentrický model, geologie). Země je domovským světem lidstva, které je na Zemi rozděleno na přibližně 200 nezávislých států, které jsou spolu ve vzájemném působení skrze diplomacii, cestování a obchod. Země vznikla podobně jako ostatní planety slunečního systému přibližně před 4,6 miliardami let akrecí z pracho-plynného disku, jenž obíhal kolem rodící se centrální hvězdy. Srážkami prachových částic se začala formovat malá tělesa, která svou gravitací přitahovala další částice a okolní plyn.

Question: Čeho je Země domovským světem?

Answer: lidstva