1580

Context: 1580 2. tisíciletí ◄ 15. st. • 16. století • 17. st. ►◄ ◄ 1576 • 1577 • 1578 • 1579 • 1580 • 1581 • 1582 • 1583 • 1584 ► ► mw-parser-output #shorttoc,.mw-parser-output #shorttoc .toc{width:100%}.mw-parser-output #shorttoc .toc .toctitle,.mw-parser-output #. shorttoc h2 span,.mw-parser-output #shorttoc ul span,.mw-parser-output #shorttoc li span{float:left}.mw-parser-output #shorttoc .toc span.. tocnumber{display:none}.mw-parser-output #shorttoc span.toctogglespan,.mw-parser-output #shorttoc h2 span,.mw-parser-output #shorttoc ul span{. margin:0 .5em 0 0}.mw-parser-output #shorttoc ul{list-style-type:none;list-style-image:none}.mw-parser-output #shorttoc li{margin-left:.5em}.mw-parser-output #shorttoc td{padding:.5em 0 .5em .5em} 1580 (MDLXXX) byl rok, který dle juliánského kalendáře započal pátkem. Události V Kralicích vyšel druhý díl šestisvazkové Bible kralické. Probíhající události 1558–1583 – Livonská válka 1562–1598 – Hugenotské války 1568–1648 – Osmdesátiletá válka 1568–1648 – Nizozemská revoluce Narození Česko 24. července – Jan Jiří Harant z Polžic a Bezdružic, český šlechtic († 1648) Svět 14. září – Francisco de Quevedo, španělský spisovatel († 8. září 1645) 13. června – Willebrord Snellius, nizozemský matematik a fyzik († 30. října 1626) 30. října – Dirck Hartog, holandský mořeplavec († 11. října 1621) 1. prosince – Nicolas-Claude Fabri de Peiresc, francouzský astronom, přírodovědec a sběratel starožitností († 24. června 1637) – John Webster, anglický dramatik(† po 1625) – Svatý Petr Claver, jezuitský misionář v Kolumbii (+ 8. září 1654) – Lžidimitrij I., Ruský car († 1606) – Andrea Spezza, italský architekt († 1628) – António de Andrade, portugalský jezuitský misionář († 19. března 1634) – Gabriel Betlen, sedmihradský kníže († 15. listopadu 1629) – Jindřich Duval Dampierre, generál rakouské armády († 8. října 1620) – Melchior Franck, německý hudební skladatel († 1. června 1639)

Question: Jaké je římské číslo pro rok 1580?

Answer: MDLXXX


Kulík říční

Context: Kulík říční (Charadrius dubius) je malý druh bahňáka z čeledi kulíkovitých (Charadriidae). == Popis == Dorůstá 14–17 cm, v rozpětí křídel měří 42–48 cm a váží 25-55 g. Dospělí ptáci mají hnědý hřbet a temeno, tmavé letky, světlou spodinu těla a černý pruh na krku a na čele. Výrazný je též žlutý kroužek kolem tmavého oka. Končetiny má růžovo-hnědé a krátký zobák černý. Obě pohlaví se zbarvením nijak neliší, mladí ptáci jsou pak celkově světlejší s vpředu přerušeným pruhem na krku. V porovnáním s velmi podobným kulíkem písečným (Charadrius hiaticula) je kulík říční o něco menší a štíhlejší. Kulík písečný se dále liší také převážně oranžovým zobákem a výrazným bílým pruhem na křídlech patrným v letu. Nejčastěji se ozývá klesavým "piu" nebo svižným "pri" ( nahrávka s hlasem). == Rozšíření == Hnízdí téměř v celé Evropě, s výjimkou severních oblastí Skandinávie, Velké Británie a Islandu, dále také v severní Africe a na rozsáhlém území Asie. V rozmezí od listopadu do února táhne na zimoviště do Afriky, konkrétně jak do její severní, tak subsaharské části, včetně pobřeží západní Afriky, Zaire, Tanzanie a Keni. Zpět ve střední Evropě se pak začíná objevovat již v druhé polovině března.Žije na bahnitých, písečných i štěrkovitých březích mělkých vod (rybníků, jezer, pískoven aj.). V České republice hnízdí až po 850 m n. m. == Chování == Na zemi rychle cupitá, náhle se zastavuje. Let je rychlý, přímý. Během hnízdění je teritoriální, při tazích, které podniká v noci, se však často zdržuje v menších hejnech.Živí se především červy, pavouky, hmyzem, jeho larvami a měkkýši.

Question: Co výrazného má Kulík říční kolem tmavého oka?

Answer: žlutý kroužek


Aleramovci

Context: Aleramovci Aleramové či Aleramovci / Aleramici (dříve Aleramidi) Erb rodu Aleramů: červené břevno ve stříbrném poli.Země Itálie Tituly svobodní páni, hrabata Zakladatel Aleramo z Monferrata Rok založení 10. století Aleramové či Aleramovci, italsky Aleramici (dříve spíše jako Aleramidi) jsou někdejší významný italský panský rod franského či franko-salického původu. Ten se usídlil v několika větvích v italských oblastech Piemontsko a Ligurie. Od 11. století spravoval panství Monferrato, Saluzzo, Savona a další území mezi západní Ligurií a Dolního Piemontska a to až do roku 1305, respektive 1543. Někteří význační členové rodu byli mj. představiteli jeruzalémského a soluňského království, a sicilského hrabství. Původ Genealogický strom monferratských markrabat z "Compendi Historici", 1668. Aleramský rod z Monferrata vymřel roku 1305 a k moci se dostali Paleologové, jak je patrné z tohoto schématu Původ ani genealogie rodu nejsou zcela jasné, a to buď z důvodu malé spolehlivosti, či úplné absence zdrojů, anebo rozporů vyvolaných falšovanými dokumenty vytvořenými v 18. století k podepření teorie heraldických nároků, zhusta používané historiky 19. století[1]. V minulých staletích se mnoho historiků snažilo vystopovat předky Alerama, zakladatele dynastie, kteří podle smyšlených středověkých pramenů měli pocházet od Teodorika Fríského nebo od pánů z Kentu. Další historikové, zvláště v 16-17. století se marně snažili najít listiny potvrzující legendu o lásce, která by spojila Alerama s Adelasií, mytickou dcerou německého císaře Oty I. Velkého[2] Dokument z grazzanského kláštera z roku 961 tvrdí, že Aleramo byl syn jakéhosi hraběte Viléma (Guglielma) podle salického práva. Zdá se být přijatelným identifikovat Viléma jako osobu zřejmě z franského kmene, vstoupivšího na území do Itálie se třemi sty bojovníky následně po Kvido ze Spoleta roku 888 a v roce 924 činného u dvora italského krále Rudolfa II.

Question: Kde se usídlili Aleramovci?

Answer: v italských oblastech Piemontsko a Ligurie


Petrohrad

Context: Po rozpadu Sovětského svazu byl na základě místního referenda v létě 1991 městu vrácen jeho dřívější oficiální název, Sankt-Petěrburg (rusky С́н́р [sankt pʲ]). Jeho obyvatelé používají často hovorového názvu Pitěr (П). České exonymum Petrohrad nepochází z období 1914–1924, jak se někdy mylně uvádí. Svůj původ má nejspíše v Jungmannově Slovníku česko-německém z roku 1837, kde je uveden ekvivalent německého výrazu Petersburg, označující „město hlavní v Rusích“, česky Petrohrad, popřípadě Petrov (a bylo doporučeno užívat první variantu). Jde pravděpodobně o obrozenecký kalk z němčiny.[5] Historie Palácové náměstí Petrohrad, 1903 Město bylo založeno 27. (16. jul.) května 1703 carem Petrem Velikým, během Severní války, na Zaječím ostrově, kde byly položeny základy Petropavlovské pevnosti. Nové sídelní město vybudoval na močálech, které nechal vysušit (za cenu mnoha životů dělníků), a na více než 40 ostrovech, dnes spojených 300 mosty. Mělo být oknem do Evropy. V roce 1712 se stalo hlavním městem Ruského carství, poté Ruského impéria. Toto postavení si udrželo, kromě let 1728-1732, až do vzniku Sovětského svazu začátkem 20. století. V roce 1716 jmenoval Petr Veliký hlavním architektem města francouzského architekta Jean-Baptista Alexandra Le Blonda. Na vzhledu města má zásluhu i švýcarsko-italský architekt Domenico Trezzini, který dal vzniknout tzv. „Petrovskému baroku“, a také italský architekt Bartolomeo Rastrelli. Byly postaveny další významné stavby, jako Chrám svatého Petra a Pavla, Palác Menšikov, Kunstkamera či Dvenadcať Kollegij, které se staly dominantami v centrální architektuře města. Roku 1724 bylo založeno sídlo Akademie věd, Petrohradské univerzity a Akademického gymnázia. V 60. letech 18. století vystřídala baroko architektura neoklasicistní. Za vlády Kateřiny Veliké (1762-1796) se město rozvíjelo, byla postavena Ermitáž, břehy řeky Něvy byly olemovány žulovými náspy. Na památku vítězství nad Napoleonem (1812) byl postaven Alexandrův sloup a Narvská brána. Ve 40. letech 19. století klasicistní architektura ustupuje romantismu. Po průmyslové revoluci Petrohrad překonal Moskvu, v růstu populace i průmyslovém rozvoji, a rozvinul se v jedno z největších průmyslových měst Evropy, s říčním a námořním přístavem, s velkou námořní základnou.

Question: Kým bylo založeno město Petrohrad?

Answer: Petrem Velikým


Hartford

Context: Sídlí zde hokejový klub Hartford Wolf Pack, před několika lety se zde hrála NHL a sídlil zde klub Hartford Whalers. Harriet Beecher Stoweová (1811 - 1896), spisovatelka a abolicionistka, autorka románu Chaloupka strýčka Toma Samuel Colt (1814 - 1862), průmyslník a vynálezce revolveru. Horace Wells (1815 - 1848), objevitel moderní narkózy Frederic Edwin Church (1826 - 1900), malíř-krajinář Mark Twain (1835 - 1910), spisovatel a humorista John Pierpont Morgan (1837 - 1913. ), podnikatel a jeden z nejvýznamnějších bankéřů své doby Barbara McClintock (1902 - 1992), cytogenetička, držitelka Nobelovy ceny za fyziologii a lékařství Katharine Hepburnová (1907 - 2003), herečka Roger W. Sperry (1913. - 1994), zoolog, neurobiolog a neurofyziolog, držitel Nobelovy ceny za fyziologii a lékařství Harold J. Berman (1918 - 2007), právní historik a teoretik Jackie McLean (1931 - 2006), jazzový altsaxofonista. Gene Pitney (1941 - 2006), zpěvák-skladatel, hudebník a zvukový inženýr Linda Evansová (* 1942), herečka Diane Venora (* 1952), herečka Jeff Porcaro (1954 - 1992). , rockový bubeník, zakládající člen skupiny Toto a vysoce ceněný studiový hráč Steve Porcaro (* 1957), hudební skladatel a hráč na klávesové nástroje, zakládající člen skupiny Toto Eriq La Salle (* 1962), herec. , režisér, producent a scenárista Stephenie Meyerová (* 1973), spisovatelka Jenna Dewanová (* 1980), herečka a tanečnice Hertford, Anglie, Spojené království Floridia, Itálie Soluň, Řecko Mangualde, Portugalsko Bydhošť, Polsko Caguas, Portoriko Freetown, Sierra Leone Morant Bay, Jamajka New Ross, Irsko Ocotal, Nikaragua

Question: Jak se jmenuje hlavní město státu Connecticut v USA?

Answer: Hartford


Rosnička levantská

Context: Rosnička levantská (Hyla savignyi) je druh žáby z čeledi rosničkovitých dorůstající velikosti 30–47 mm. Vyskytuje se v Arménii, Ázerbájdžánu, Egyptě, Gruzii, Íránu, Iráku, Izraeli, Jordánsku, Libanonu, Saúdské Arábii, Sýrii, Turecku, Jemenu a na Kypru. == Odkazy == === Reference === V tomto článku byl použit překlad textu z článku Hyla savignyi na anglické Wikipedii. === Externí odkazy === Obrázky, zvuky či videa k tématu rosnička levantská ve Wikimedia Commons Taxon Hyla savignyi ve Wikidruzích BioLib.cz – rosnička levantská (Hyla savignyi)

Question: Vyskytuje se Rosnička levantská v Polsku?

Answer: Vyskytuje se v Arménii, Ázerbájdžánu, Egyptě, Gruzii, Íránu, Iráku, Izraeli, Jordánsku, Libanonu, Saúdské Arábii, Sýrii, Turecku, Jemenu a na Kypru.


Čeština

Context: Český jazyk neboli čeština je západoslovanský jazyk, nejbližší slovenštině, poté polštině a lužické srbštině. Patří mezi slovanské jazyky, do rodiny jazyků indoevropských. Čeština se vyvinula ze západních nářečí praslovanštiny na konci 10. století. Je částečně ovlivněná latinou a němčinou. Česky psaná literatura se objevuje od 14. století. První písemné památky jsou však již z 12. století. Dělí se na spisovnou češtinu, určenou pro oficiální styk (je kodifikována v mluvnicích a slovnících), a obecnou češtinu, která zahrnuje dialekty (nářečí) a sociolekty (slangy) včetně vulgarismů a argotu. Spisovná čeština má dvě podoby: čistě spisovnou a hovorovou. Hovorovou češtinu je třeba odlišovat od substandardní (nespisovné) češtiny obecné. Koexistence spisovné a obecné češtiny je některými autory označována jako diglosie. Česky mluví zhruba 10,6 mil. lidí, z toho přes 10,4 mil. v Česku. V důsledku několika vystěhovaleckých vln v uplynulých 150 letech hovoří česky i desetitisíce emigrantů a jejich potomků, zejména na Slovensku, v USA, Kanadě, Německu, Rakousku, Rumunsku, Austrálii, na Ukrajině a v řadě dalších zemí. Čeština je flektivní jazyk, vyznačující se komplikovaným systémem skloňování a časování.

Question: Kdy se vyvinula čeština?

Answer: na konci 10. století


Srub Petra Bezruče

Context: Srub Petra Bezruče Tento článek potřebuje úpravy. Můžete Wikipedii pomoci tím, že ho vylepšíte. Jak by měly články vypadat, popisují stránky Vzhled a styl, Encyklopedický styl a Odkazy. Srub Petra Bezruče Poloha Adresa Ostravice, Česko Česko Souřadnice 49°33′17,92″ s. š., 18°22′53,58″ v. d. Další informace Rejstříkové číslo památky 100962 (Pk•MIS•Sez•Obr) multimediální obsah na Commons Některá data mohou pocházet z datové položky. Srub Petra Bezruče v Ostravici spravuje, stejně jako Památník Petra Bezruče v Opavě, Slezské zemské muzeum. Jedná se o instalovaný objekt, u nějž je důraz kladen na zachování autentické atmosféry srubu z doby, kdy v něm Petr Bezruč pobýval. Od roku 2004 je srub chráněn jako kulturní památka.[1] Historie Srub Petra Bezruče - interiér (1) Petr Bezruč (1867–1958, vlastním jménem Vladimír Vašek) patří k nejvýznamnějším představitelům české poezie přelomu 19. a 20. století. Do literatury vstoupil svou jedinou sbírkou Slezské písně. Výjimečné verše nemají svým stylem v české literatuře obdobu, stejně jako Bezručův exaltovaný způsob tvorby. Autor je literárními historiky řazen do generace tzv. anarchistických buřičů, jeho dílo je ovlivněno symbolismem a Českou modernou. Fojtství ve Starých Hamrech (dnes Ostravice) Petr Bezruč zakoupil společně se svým přítelem, básníkem Otakarem Bystřinou. Bezručovi se místo líbilo hlavně proto, že nedaleko domu tekla Ostravice. Bezruč miloval vodu a nikdy neodolal příležitosti se v ledové řece vykoupat. Básníci si vybudovali ze starého fojtství letovisko. Po Bystřinově smrti však došlo k rozdělení společného vlastnictví. Petru Bezručovi připadla stodola někdejšího fojtství, část zahrady, paseka a les. S pomocí přátel nechal na počátku 30. let 20. století přebudovat stodolu dle vlastního návrhu na obytný srub, který zde stojí ve stejné podobě dodnes. Srub Petra Bezruče - interiér 2 Současná expozice Krajem Petra Bezruče Expozice srubu Petra Bezruče prezentuje autentické prostředí letního obydlí básníka, dotýká se jeho životních příběhů a kraje Beskyd. Jeho prohlídku obohatí tištěný průvodce, který je k zapůjčení při koupi vstupenek.

Question: Kdo má ve správě srub Petra Bezruče?

Answer: Slezské zemské muzeum


Evropská jižní observatoř

Context: Evropská jižní observatoř (European Organisation for Astronomical Research in the Southern Hemisphere – ESO) je společná astronomická organizace evropských států. Provozuje několik pozemních astronomických observatoří umístěných ve vysokých nadmořských výškách v Jižní Americe v Chile. Jejím současným ředitelem je Xavier Barcons. Členy Evropské jižní observatoře je většina vyspělých evropských zemí. Od roku 2007 je jím i Česká republika. Historie Evropskou jižní observatoř založily v 50. letech 20. století Německo, Francie, Nizozemsko, Belgie a Švédsko. Cílem projektu je umožnit evropským vědcům pozorování vesmíru z jižní polokoule v co nejlepších klimatických podmínkách (výhodou observatoře v jižních zeměpisných šířkách je například možnost pozorování středu Mléčné dráhy). Původně bylo vybíráno více lokalit, mj. i Jihoafrická republika, nakonec bylo vybráno místo v Chile, v poušti Atacama. První observatoř vyrostla na hoře La Sila v jižní části pouště, další – Observatoř Paranal a Observatoř Chajnantor – pak v severní části. Počet členských zemí ESO se postupně zvýšil na šestnáct (15 evropských zemí a Chile se zvláštním statusem). V roce 2011 podepsala smlouvu s ESO i Brazílie, ale činnosti se neúčastnila a smlouvu nakonec neratifikovala.[1] Naopak smlouvu podepsalo Irsko a 28. září 2018 se stalo plnoprávným členem.[2] Podle smlouvy platné od 1. ledna 2007 se v pořadí 13. členem stala i Česká republika.[3] Na provoz observatoře přispívá 1,02 % celkového rozpočtu, který v roce 2017 činil 198 milionů eur. Charakteristika Evropská jižní observatoř zaměstnává okolo 730 pracovníků. Její ústředí sídlí v Garchingu u Mnichova (společně s centrálou ESA pro využití vesmírného teleskopu HST). Členské státy ESO V Chile má ESO kancelář v Santiagu de Chile, tzv. ESO Vitacura office, která je centrem především administrativním. V Santiagu se nachází i ESO Guesthouse, přechodné ubytování pro astronomy, kteří se osobně účastní vlastních pozorování, nebo pro jiné návštěvy. Malé administrativní centrum je umístěno i v Antofagastě. Další ubytovací a servisní centra jsou na jednotlivých observatořích. Organizace výzkumné činnosti V ESO je praktikován velmi efektivní způsob práce spočívající v tom, že kdokoliv z jakékoliv země světa může předložit svůj návrh komisi složené ze zástupců členských států.

Question: Jaká zkratka se užívá pro organizaci Evropská jižní observatoř?

Answer: ESO


Alfons Mucha

Context: Jeho tvorba zahrnuje návrhy interiérů, nádobí, šperků, ale i návrh okna v katedrále sv. Víta (1931, scény z života sv. Cyrila a Metoděje realizovala firma Jan Veselý, od západu třetí okno vlevo) v Praze. Alfons Mucha byl velkým vlastencem a celý život snil o realizaci cyklu velkoformátových obrazů Slovanská epopej, kterým chtěl shrnout dějiny slovanského národa. Cyklus velkých pláten maloval na zámku Zbiroh od roku 1910. Epopej byla dokončena v roce 1928 a Muchův americký mecenáš Charles R. Crane ji věnoval Praze. Dříve byl tento cyklus k vidění na zámku v Moravském Krumlově, nyní je umístěn v Praze ve Veletržním paláci (výstava otevřena v květnu 2012). Alfons Mucha byl také dobrým fotografem, který své snímky využíval jako předlohu při své malířské tvorbě, jeho snímky se tak kompozičně velmi podobají jeho slavným obrazům. Muchova dokumentace z cest z Ruska, z období před Říjnovou revolucí, tvořila důležité podklady právě pro cyklus Slovanská epopej. Když dostal od komisaře pařížské Světové výstavy v roce 1900 za úkol vyzdobit pavilon Bosny a Hercegoviny, vypravil se s fotoaparátem na Balkán a až poté začal malovat obří dekorativní panel (panó), které bylo dominantou vídeňské expozice. Je považován za zakladatele české školy klasického fotografického aktu. Jeho fotografie jsou také součástí sbírky Fotografis, která byla představena na začátku roku 2009 v Praze. Alfons Mucha zemřel v Praze 14. července 1939 po výslechu gestapem na zápal plic. Pochován je na Slavíně na Vyšehradském hřbitově. Výběr z jeho děl a některé jeho osobní předměty jsou vystaveny v Muchově muzeu v Praze. Muchova matka Amálie Malá se narodila 5. srpna 1822 v Budišově u Třebíče v rodině mlynáře Tomáše Malého. Po matce Alžbětě Malé (roz. Ratkowské) měla polské předky. Tato krásná, zbožná, vzdělaná a sečtělá žena se zájmem o výtvarné umění byla vychovatelkou ve vídeňské šlechtické rodině. Ve Vídni žila do sedmatřiceti let. Po návratu na Moravu se provdala za vdovce, vinaře a soudního zaměstnance Ondřeje Muchu, s nímž měla 3 děti: syna Alfonse a dcery Andělu a Annu. Anna Muchová se vdala za Filipa Kubera, patriota a představitele české menšiny v Hustopečích, se kterým její bratr spolupracoval na propagaci místní menšiny. Za dcerou se v roce 1889 přistěhoval Ondřej Mucha. V Hustopečích nějakou dobu žila i Anděla Muchová s manželem Janem Remundou.

Question: Jaká byla příčina úmrtí Alfonse Muchy?

Answer: zápal plic


Helena Vondráčková

Context: Helena Vondráčková (* 24. června 1947 Praha) je jedna z nejúspěšnějších českých zpěvaček a herečka, sestra herce a zpěváka Jiřího Vondráčka a teta zpěvačky a herečky Lucie Vondráčkové. Helena Vondráčková se narodila 24. června 1947 v Praze Blaženě a Jiřímu Vondráčkovým. Dětství prožila ve východočeských Slatiňanech s bratrem Jiřím a sestrou Zdenou, která pochází z předchozího manželství maminky Blaženy Osudový zlom pro Helenu Vondráčkovou nastal 27. dubna 1964, kdy v paláci Lucerna vyhrála pěveckou soutěž Hledáme nové talenty s písněmi George Gershwina Summertime a The Man I Love. O rok později se díky hitům Červená řeka a Pátá stala Zlatou slavicí a nastoupila do angažmá v divadle Rokoko. Zde se seznámila s Martou Kubišovou a Václavem Neckářem, s nimiž v roce 1968 vytvořila popové trio Golden Kids. V témže roce se poprvé objevila ve filmu, hrála hlavní roli v pohádce Šíleně smutná princezna, kde ztvárnila postavu princezny Helenky. Začátek 70. let byl poznamenán nuceným rozpadem Golden Kids. Tehdejší režim zakázal činnost Martě Kubišové a zbývající dva členové souboru se vydali na sólové dráhy. V té době se stala nejexportovanější českou zpěvačkou. Točila alba pro zahraniční společnosti (Japonsko, Západní Německo) a pravidelně vystupovala na světových festivalech a pódiích (Kanada, Brazílie, Kuba, Turecko). Největší úspěch měla s písní Malovaný džbánku, se kterou získala v roce 1977 Grand Prix v polských Sopotech. V tom samém roce se objevila v hlavní roli dalšího celovečerního filmu - komedii Jen ho nechte, ať se bojí. V roce 1977 se její podpis objevil na seznamu signatářů Anticharty, který zveřejnilo Rudé právo. Sama zpěvačka však tvrdí, že Antichartu nepodepsala. V 80. letech se více soustřeďovala na domácí publikum. Natáčela pravidelně dlouhohrající desky a podnikala koncertní šňůry. Několik let spolupracovala s Orchestrem Gustava Broma a Jiřím Kornem, později měla vlastní program Velká neónová láska s doprovodnou skupinou Bacily. Moderovala televizní pořad Sejdeme se na výsluní. V roce 1982 převzala titul zasloužilá umělkyně. V roce 1983 se provdala za německého hudebníka Helmuta Sickela, který pro ni zkomponoval řadu písní, včetně hitů Čas je proti nám a Sprint. Do roku 1985 se pravidelně objevovala na druhém nebo třetím místě v anketě Zlatý slavík.

Question: Kdo je neteř Heleny Vondráčkové?

Answer: Lucie Vondráčkové


Karibské moře

Context: Karibské moře část Atlantského oceánu ležící v tropické části Ameriky jihovýchodně od Mexického zálivu. Zabírá většinu Karibské desky a je ohraničeno státy Venezuela, Kolumbie a Panama na jihu, státy Kostarika, Nikaragua, Honduras, Guatemala, Belize a poloostrovem Yucatán (patřícím Mexiku) na západě, Velkými Antilami, tj. ostrovy Kuba, Hispaniola, Jamajka a Portoriko na severu a na východě Malými Antilami. Karibské moře zabírá plochu přibližně 2 754 000 km2. Jeho nejhlubším místem je Kajmanský příkop mezi Kubou a Jamajkou s hloubkou 7686 m. Při pobřeží Hondurasu a Belize se nachází Honduraský záliv a Mezoamerický korálový útes. Oblast Karibského moře je sužována zemětřeseními, sopečnými výbuchy a sezónními hurikány. Povrchová teplota moře se pohybuje mezi 24-29°C. Související informace naleznete také v článku Seznam ostrovů Karibského moře. Velké Antily Grand Cayman (největší Kajmanský ostrov) Hispaniola (na ostrově leží Haiti a Dominikánská republika) Jamajka (nezávislá republika) Kuba (nezávislá republika) Portoriko (přidružený stát USA) Malé Antily Závětrné ostrovy Anguilla. (zámořské území Spojeného království) Antigua (součást státu Antigua a Barbuda) Barbuda (součást státu Antigua a Barbuda) Dominika (nezávislá republika) Guadeloupe (zámořský region Francie) Montserrat (zámořské území Spojeného království. ) Nevis (součást republiky Svatý Kryštof a Nevis) Panenské ostrovy (rozděleny na Britské Pan. ostrovy a Americké Pan. ostrovy) Saba (součást Nizozemského království) Svatý Bartoloměj (francouzské zámořské společenství) Svatý.

Question: Jak se nazývá nejhlubší místo v Karibském moři?

Answer: Kajmanský příkop


Akademie věd České republiky

Context: Vrcholným orgánem je volený akademický sněm, který mj. volí předsedu Akademie věd se čtyřletým funkčním obdobím. Předsedové Akademie věd prof. RNDr. Eva Zažímalová, CSc., předsedkyně Akademie věd ČR 1. leden 1993 – 25. únor 1993 – Jiří Velemínský (předseda Výboru pro řízení pracovišť Československé akademie věd, než byla provedena řádná volba vedení) 25. únor 1993 – 27. březen 2001 – Rudolf Zahradník 27. březen 2001 – 24. březen 2005 – Helena Illnerová 24. březen 2005 – 24. březen 2009 – Václav Pačes 24. březen 2009 – 24. březen 2017 – Jiří Drahoš 25. březen 2017 – dosud – Eva Zažímalová Ústavy Akademie věd Prof. Ing. Jiří Drahoš, DrSc., bývalý předseda Akademie věd ČR prof. RNDr. Václav Pačes, DrSc., bývalý předseda Akademie věd ČR AV ČR zahrnuje přes 50 vědeckých ústavů rozdělených do tří oblastí a celkem devíti sekcí: Oblast věd o neživé přírodě 1. sekce matematiky, fyziky a informatiky Astronomický ústav AV ČR Fyzikální ústav AV ČR Matematický ústav AV ČR Ústav informatiky AV ČR Ústav jaderné fyziky AV ČR Ústav teorie informace a automatizace AV ČR 2. sekce aplikované fyziky Ústav fotoniky a elektroniky AV ČR Ústav fyziky materiálů AV ČR Ústav fyziky plazmatu AV ČR Ústav přístrojové techniky AV ČR Ústav pro hydrodynamiku AV ČR Ústav teoretické a aplikované mechaniky AV ČR Ústav termomechaniky AV ČR 3. sekce věd o Zemi Geofyzikální ústav AV ČR Geologický ústav AV ČR Ústav fyziky atmosféry AV ČR Ústav geoniky AV ČR Ústav struktury a mechaniky hornin AV ČR Oblast věd o živé přírodě a chemických věd 4. sekce chemických věd Ústav analytické chemie AV ČR Ústav anorganické chemie AV ČR Ústav chemických procesů AV ČR Ústav fyzikální chemie J. Heyrovského AV ČR Ústav makromolekulární chemie AV ČR Ústav organické chemie a biochemie AV ČR 5. sekce biologických a lékařských věd Biofyzikální ústav AV ČR Biotechnologický ústav AV ČR Fyziologický ústav AV ČR Mikrobiologický ústav AV ČR Ústav experimentální botaniky AV ČR Ústav experimentální medicíny AV ČR Ústav molekulární genetiky AV ČR Ústav živočišné fyziologie a genetiky AV ČR 6. sekce biologicko-ekologických věd Biologické centrum AV ČR Entomologický ústav AV ČR Hydrobiologický ústav AV ČR Parazitologický ústav AV ČR Ústav molekulární biologie rostlin AV ČR Ústav půdní biologie AV ČR Botanický ústav AV ČR Ústav biologie obratlovců AV ČR Ústav výzkumu globální změny Oblast humanitních a společenských věd 7. sekce sociálně-ekonomických věd Knihovna AV ČR Národohospodářský ústav AV ČR Psychologický ústav AV ČR Sociologický ústav AV ČR

Question: Pod kterou zkratkou se uvádí Akademie věd České republiky?

Answer: AV ČR


Štrbské Pleso

Context: Osada Štrbské Pleso je jedna ze tří místních částí obce Štrba (Štrba, Tatranská Štrba, Štrbské Pleso) v pohoří Vysoké Tatry. Štrbské Pleso je významné centrum turismu a zimních sportů, nejvýše položená turisticko-léčebná osada, nacházející se ve Vysokých Tatrách. Rozkládá se na jižním břehu jezera Štrbské pleso v nadmořské výšce 1 346 metrů. Do katastrálního území Štrbské Pleso patří mimo osady Štrbské Pleso i osady Podbanské (jen část, zbytek patří k obci Pribylina) a Vyšné Hágy. Samotná osada Štrbské Pleso s historickou částí katastru, podle které je toto katastrální území pojmenováno, byla rozhodnutím Nejvyššího soudu SR navrácena obci Štrba. == Doprava == Štrbské pleso je dostupné jak cestou pro automobily, tak Tatranskou elektrickou železnicí a velmi nevšední ozubnicovou železnicí, nazývanou "Zubačka". Zubačka spojuje Štrbské pleso se Štrbou, která je na hlavní železniční trati Žilina - Košice, na trati je jediná mezilehlá zastávka Tatranský Lieskovec. Délka tratě je 4,78 km s maximálním stoupaním 150 ‰. Ve stanici Štrba je v těsné blízkosti železniční stanice vybudována krytá hala pro potřeby ozubnicové dráhy s potřebnou měnírnou el. proudu na stejnosměrný proud o napětí 1500 V, který dráha využívá. Ve vrcholové stanici Štrbské Pleso je postavena velká výpravna, která slouží jak pro TEŽ tak pro OŽ. == Historie == Základem dnešního Štrbského Plesa byla lovecká chata Jozefa Szentiványiho postavená v roce 1872 na břehu Štrbského plesa. O tři roky později dal Uherský karpatský spolek podnět k výstavbě turistické ubytovny. K té zakrátko přibyly další hotely a restaurace, lázeňský dům a několik vilek. V roce 1885 obdržela osada statut léčebných lázní.

Question: Proč se ke železniční trati vedoucí k Štrbskému plesu přezdívá Zubačka

Answer: ozubnicovou železnicí


Antonín Benjamin Svojsík

Context: Profesor Antonín Benjamin Svojsík (5. září 1876 Praha - 17. září 1938 Praha) byl pedagogem a zakladatelem junáctví, českého hnutí skautingu, jeho propagátorem a organizátorem. Původním jménem Antonín František Svojsík se narodil jako druhý ze čtyř synů. Jeho starší bratr, kněz Alois Svojsík (1875-1917), se proslavil rozsáhlou publikací Japonsko a jeho lid (1913), která byla zdaleka nejobsáhlejší knihou o Japonsku v češtině z dob Rakouska-Uherska. Krátce po narození až do svých tří let bydlel s rodiči a sourozenci ve Dvoře Králové nad Labem, kde byl jeho otec Antonín Svojsík (13. 1. 1835 Holice - 1.2.1880 Dvůr Králové nad Labem) soudním úředníkem. Po otcově smrti se matka Ludmila přestěhovala zpět do Prahy. Od mládí byl pohybově nadaný a chtěl stát se učitelem tělocviku, což se mu splnilo. Ale také rád zpíval a stal se členem Českého pěveckého kvarteta. Zde také získal jako nejmladší přezdívku Benjamin. Kvarteto se vydalo v roce 1902 na cestu po světě a sklízelo velké úspěchy. Antonín Svojsík několikrát navštívil v dospělosti město svého dětství Dvůr Králové a zúčastnil se Junáckých dnů. Díky svému staršímu bratru Aloisovi a Josefu Meilbeckovi se seznámil se skautingem v roce 1909 a o dva roky později se o prázdninách tehdy 35letý profesor Svojsík z žižkovské reálky vydal do Anglie. Zde navštívil skautský tábor a seznámil se s novými metodami výchovy mládeže.

Question: Kdy zemřel Antonín Benjamin Svojsík?

Answer: 17. září 1938


Rodrigo Palacio

Context: Roky Klub Záp. (góly) 2002–20042004–20052005–2009 2009–2012 2012–20172017– CA Huracán Banfield Boca Juniors Janov Inter Milán Bologna0530(15)03600(9)1310(54)0900(35)1400(39)1100(15) Reprezentace** Roky Reprezentace Záp. (góly) 2005–2014 Argentina02700(3) Úspěchy Mistrovství světa ve fotbale MS 2014 Argentina Další informace → Šipka znamená hostování hráče v daném klubu.* Starty a góly v domácí lize za klub aktuální k 24. 1. 2021 Některá data mohou pocházet z datové položky. Rodrigo Sebastián Palacio Alcalde [rodrigo sebastiján palasjo alkalde] (* 5. února 1982, Bahía Blanca, Argentina) je argentinský fotbalový útočník a bývalý reprezentant, od roku 2017 působí v italském klubu Bologna FC. Operuje nejčastěji jako druhý útočník. Účastník MS 2014 v Brazílii. Klubová kariéra V Argentině působil postupně v klubech Club Bella Vista, Huracán de Tres Arroyos, CA Banfield a CA Boca Juniors. V červenci 2009 odešel do Itálie do klubu FC Janov. V červenci 2012 přestoupil do Interu Milán.[1] Od roku 2017 působí v Bologni. Na začátku března roku 2021 se stal nejstarším fotbalistou v dějinách nejvyšší italské ligové soutěže, který dokázal vsítit hattrick, a to ve věku 39 let a 86 dní. Stalo se tak 2. března v utkání s Fiorentinou, ve kterém Bologna uhrála díky Palaciovi venkovní remízu 3:3.[2] Reprezentační kariéra Rodrigo Palacio debutoval v národním týmu Argentiny 9. března 2005 proti Mexiku.[3] Trenér Alejandro Sabella jej vzal na Mistrovství světa 2014 v Brazílii.[4] Ve finále s Německem Argentina prohrála 0:1 v prodloužení a získala stříbrné medaile.[5] Odkazy Reference ↑ Palacio, Budimir či Nestorovski. V Itálii už řeší Stramaccioniho posily, iDNES.cz, cit. 27. 5. 2017↑ Palacio ältester Hattrick-Schütze in Serie A. weltfussball.at [online]. 2021-05-03 [cit. 2021-05-03]. Dostupné online. (německy) ↑ Profil hráče, FIFA.com, citováno 15. 7. 2014 (anglicky)↑ 2014 FIFA World Cup Brazil ™ - List of Players, FIFA.com, citováno 28. 6. 2014 (anglicky)↑ Mistrovství světa ovládlo Německo, Argentinu porazilo po prodloužení, iDNES.cz, citováno 14. 7. 2014 Externí odkazy

Question: Do jakého klubu přestoupil Rodrigo Palacio v červenci 2012?

Answer: Interu Milán


Šikmá věž (Ząbkowice Śląskie)

Context: Šikmá věž (Ząbkowice Śląskie) Pohled na věže Šikmá věž (polsky Krzywa wieża) patří k pamětihodnostem dolnoslezského města Ząbkowice Śląskie. Nachází se v centru města v blízkosti náměstí (rynku). Věž je vysoká 34 m a od svého středu se v horní části vychyluje o 2,14 m. Věž byla vybudována ve středověku, nejspíše na počátku 15. století (do dnešních dní se nedochovaly žádné informace o jejím původu). Kromě toho, že není přesně známo její stáří není ani znám účel, za jakým byla věž zbudována. Existuje několik možností; že se jednalo o součást zoubkovického hradu - tuto možnost potvrzuje fakt, že zdivo spodní části věže je zbudováno z kamene, nikoliv z cihel. V spodní části (do 10 m výšky) dosahuje tloušťka zdí navíc až čtyř metrů. Kromě této existují i další teorie, např. že se jednalo o původně věž středověkého opevnění (předtím, než došlo k posunu hradeb dál od náměstí), či jen a pouze o městskou zvonici.[1] Od svého vzniku až do druhé světové války plnila věž právě úlohu zvonice. Po osvobození a připojení původního města Frankenstein k Polsku zůstal objekt dlouhou dobu opuštěný. První rekonstrukce věže byla provedena v 60. letech a další o několik dekád později (dokončena v roce 2007). K naklonění věže došlo nejspíše v roce 1598 v souvislosti buď s geologickými pohyby, či podmáčeným podložím. V průběhu let se naklonění věže neustále zvětšuje. Jen mezi lety 1977 a 2007 narostlo o 15 cm. Do požáru, který město postihl v roce 1858 byl vršek věže opatřen kovovou kopulí. Dnes se na něm nachází cimbuří a vyhlídková plošina pro turisty. Reference ↑ Článek na portálu Dolního Slezska (polsky) Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Šikmá věž na Wikimedia Commons Oficiální stránky památky (polsky) mw-parser-output div/**/#portallinks a{font-weight:bold}Portály: Polsko

Question: Na počátku jakého století byla vybudována Šikmá věž v měste Ząbkowice Śląskie?

Answer: 15


Uran (prvek)

Context: Uran je radioaktivní chemický prvek stříbrobílé barvy, která díky oxidaci po čase přechází k šedé barvě. Patří mezi kovy, přesněji do skupiny aktinoidů. Prvek objevil v roce 1789 Martin Heinrich Klaproth a v čisté formě byl uran izolován roku 1841 Eugene-Melchior Peligotem. Prvek byl pojmenován podle tehdy nově objevené planety Uran, která dostala jméno podle boha Urana v řecké mytologii (otec Titánů a první bůh nebes, manžel bytosti Gaia). Uran se tak stal prvním prvkem pojmenovaným podle nově objevené planety - později následovaly ještě neptunium a plutonium. Uran je v čistém stavu stříbrobílý lesklý kov, který na vzduchu pozvolna nabíhá - pokrývá se vrstvou oxidů. Rozmělněný na prášek je samozápalný. Není příliš tvrdý a dá se za obyčejné teploty kovat nebo válcovat. Při zahřívání se stává nejprve křehkým, při dalším zvyšování teploty je však plastický. Za teplot pod 0,68 K se stává supravodičem I typu. Hustota (specifická hmotnost) uranu při 25 °C je 19,01 g.cm-3, uran tak patří k nejtěžším prvkům vůbec, je o asi 70 % těžší než olovo. Z dalších prvků je těžší pouze osmium (22,57 g×cm-3), iridium (22,50 g×cm-3), platina (21,45 g×cm. -3) či rhenium (20,50 g×cm-3); jen o málo větší hustotu má wolfram (19,25 g×cm-3) a zlato (19,30 g×cm-3). Vysoká hustota uranu je důvodem pro mnohá jeho nejaderná využití. Elektronová konfigurace atomu: K: 2, L: 8, M: 18, N: 32, O: 5s2, 5p6, 5d. 10, 5f3 P: 6s2, 6p6, 6d1 Q: 7s2; celková konfigurace: 1s2 2. s2 2p6 3s2 3p6 3d10 4s2 4p6 4d10 5s2 5p6 4f14 5d10 6s2 6p6 5f3 6d1 7s2. Uran se už v roce 79 př. n. l. používal k barvení glazur (nálezy poblíž Neapole s 1% výskytem oxidu uranu). První laboratorně izolovanou sloučeninou uranu byla uranová žluť 1789 izolovaná lékárníkem a profesorem chemie Martinem Heinrichem Klaprothem, jenž objevil nebo spoluobjevil i několik dalších prvků - (zirkonium, titan, cer a tellur). Objev oznámil v projevu před Pruskou akademií věd 24. září 1789. Pojmenován byl podle planety Uran objevené krátce předtím (1781), původní název ovšem byl uranit, v roce 1790 přejmenován na uranium. Klaproth analyzoval rudu z dolu George Wagsfort ve Wittingshalu u Johanngeorgstadtu v Sasku. Vystavil ji působení kyseliny a silně zahřál a získal žlutý prášek, uran, jak se domníval.

Question: Jakou barvu má chemický prvek uran?

Answer: šedé


Letiště London Gatwick

Context: Z důvodu této rekonstrukce, která si vyžádala náklady ve výši 7,8 miliónů liber, byl Gatwick v období let 1956 až 1958 uzavřen. Rekonstruovaný Gatwick byl prvním letištěm s přímým železničním spojením na světě a s uzavřeným přístupem k letadlům; přístupové zastřešené nástupní koridory spojují odbavovací halu s nástupními můstky. == Současnost == Gatwick je nejrušnějším letištěm s jednou přistávací drahou na světě. Ročně odbaví více než 45 miliónů pasažérů cestujících do asi 200 míst. Charterové lety, které většinou nemohou využívat Heathrow, využívají místo toho Gatwick. Většina spojů do a z USA využívá Gatwick, protože Heathrow nepovoluje transatlantické spojení. Gatwick je také záložním letištěm společností British Airways a Virgin Atlantic Airways. Obecně platí, že parkoviště pro automobily jsou, hlavně v létě, přeplněná. Důvodem je omezení stavebních prací dané územním plánem a velký počet letadel využívajících Gatwick. == Budoucnost == Po poslední velké rekonstrukci v roce 1979 bylo s místními úřady dohodnuto, že do roku 2019 se letiště nebude rozšiřovat. S ohledem na zvýšení hlučnosti, znečištění a nutnosti demolice některých okolních vesnic vláda rozhodla, že místo vybudování plánované druhé přistávací dráhy bude podporovat rozšíření Heathrow a Stanstedu. Vlastník letiště Gatwick, společnost BAA, v poslední době předložila návrh na výstavbu druhé přistávací dráhy jižněji od letiště, což by vesnice Charlwood a Hookwood ponechalo na sever od této dráhy bez nutnosti demolice. == Odbavovací haly == Letiště má dvě odbavovací haly (severní a jižní), které jsou spojeny automatickým dopravním systémem. Severní (North Terminal) byla postavena v roce 1983. Byla to největší stavební akce na jih od Londýna v 80. letech 20. století. Hala byla uvedena do provozu v roce 1988 a v roce 1991 byla rozšířena. Jižní (South Terminal) byla vybudována v průběhu rekonstrukce letiště v 50. letech 20. století.

Question: Co je nejrušnějším letištěm s jednou přistávací drahou na světě?

Answer: Gatwick


Juraj Jakubisko

Context: Filmy Zběhové a poutníci (slovensky Zbehovia a pútnici) (1968), Ptáčkové, siroty a blázni (slovensky Vtáčikovia, siroty a blázni) (1969) a tragikomedie Na shledanou v pekle, přátelé! (slovensky Dovidenia v pekle, priatelia) (1970, dokončen byl 1990) byly v 70. letech normalizační cenzurou zakázány a Juraj Jakubisko se mohl věnovat pouze dokumentární tvorbě. Až v roce 1979 natočil hraný film Postav dům, zasaď strom (slovensky Postav dom, zasaď strom) a v roce 1980 třídílný slovenský televizní film Nevera po slovensky. Vrcholem jeho tvorby v 80. letech byla historická sága s původním slovenským názvem Tisícročná včela (1983), která získala množství filmových ocenění podobně jako filmová pohádka Perinbaba (1985). Ve filmech se slovenským názvem Sedím na konári a je mi dobre (1989) a Lepšie byť bohatý a zdravý ako chudobný a chorý (česky Lepší být bohatý a zdravý než chudý a nemocný) (1992) s tématem milostného trojúhelníku vrátil ke své tvorbě ze 60. let. Od roku 1993 žije v Praze, kde natočil filmy Nejasná zpráva o konci světa (1997) a Post coitum (2004). Je členem Evropské filmové akademie, od roku 2001 také docentem na pražské FAMU. V roce 2008 byl uveden do kin zatím poslední film režiséra Bathory.

Question: V jakém státě se narodil Juraj Jakubisko?

Answer: slovenský


Mika Häkkinen

Context: Mika Pauli Häkkinen (* 28. září 1968, Vantaa) je bývalý finský automobilový závodník a pilot formule 1, přezdívaný Létající Fin. Je dvojnásobným mistrem světa Formule 1. Po úspěších na motokárách a Grand Prix Macau, kde mu těsně uniklo vítězství, se Häkkinen v roce 1991 připojil k týmu Lotus, kde strávil dvě sezóny. Poté Häkkinen přešel k týmu McLaren, původně jako testovací a náhradní jezdec. Do kokpitu se dostal poté, co se McLaren rozešel s Michaelem Andrettim po Grand Prix Itálie. Po odchodu Ayrtona Senny do Williamsu se stal Häkkinen v roce 1994 týmovým lídrem. Při Grand Prix Austrálie 1995 měl Mika těžkou havárii, při které málem přišel o život. V roce 1996 se výrazně zlepšil a první vítězství vybojoval při Grand Prix Evropy 1997. V letech 1998 a 1999 si pak připsal dva tituly mistra světa. Na přelomu tisicíletí stále bojoval o titul, ten ale získal Michael Schumacher. V roce 2001 si připsal poslední 2 výhry a na konci roku oznámil, že si dává od závodění přestávku. Ta se nakonec změnila v konec kariéry ve Formuli 1. K závodění se ještě vrátil v sérii DTM, kde třikrát zvítězil ve voze Mercedes. V roce 2007 oznámil úplné ukončení závodní kariéry. == Počátky kariéry == Mika Häkkinen se narodil v městě Vantta, ve Finsku, 28. září 1968. Jeho otec se jmenoval Harri a byl krátkovlnným radiovým operátorem a příležitostným taxikářem. Jeho matkou byla Aila, jež pracovala jako sekretářka. Häkkinen vyrůstal se svou sestrou Ninou, která se starala O Mikovu fan stránku do roku 1998. Jako dítě žil Mika ve stejné ulici jako další jezdec Formule 1 Mika Salo a oba se později stali dobrými přáteli. Häkkinen jako malý také vystupoval v akrobatické show. Na střední škole se též věnoval akrobatické gymnastice a později se připojil k akrobacii v divadle v Helsinkách. Häkkinen se poté musel rozhodnout, jestli se bude věnovat akrobacii nebo závodění. Nakonec se rozhodl, že bude závodním jezdcem. == Kariéra před Formulí 1 == Když bylo Mikovi 5 let, jeho rodiče pro něj pronajali motokáru a brali ho na dráhu nedaleko jejich domu. Při svém prvním kole se Häkkinen dostal do havárie, ale nic se mu nestalo. I přes počáteční neúspěch chtěl Häkkinen se závoděním pokračovat a poté co neustále přemlouval své rodiče, se mu jeho přání splnilo. Mikův otec mu koupil první motokáru, konkrétně to byla motokára se kterou dříve závodil Henri Toivonen.

Question: Co dělala Aila?

Answer: pracovala jako sekretářka


Eliška

Context: hebrejský Četnost v Česku 17 Pořadí podle četnosti ??? Podle údajů z roku 2019 Četnost jmen a příjmení graficky na mapě, četnost dle ročníků v grafu, původ a osobnostiTento box: zobrazit • diskuse Elis ženské jméno Svátek 5. října Původ hebrejský Četnost v Česku 9 Pořadí podle četnosti ??? Podle údajů z roku 2014 Četnost jmen a příjmení graficky na mapě, četnost dle ročníků v grafu, původ a osobnostiTento box: zobrazit • diskuse Elisa ženské jméno Svátek 5. října Původ hebrejský Četnost v Česku 145 Pořadí podle četnosti ??? Podle údajů z roku 2014 Četnost jmen a příjmení graficky na mapě, četnost dle ročníků v grafu, původ a osobnostiTento box: zobrazit • diskuse Eliška je ženské rodné jméno pocházející z hebrejského eliševah (אֱלִיֶׁבַע), což znamená „Bůh je má přísaha (věřím)“. Její alternativou je jméno Alžběta. Statistické údaje Následující tabulka uvádí četnost jména v ČR a pořadí mezi ženskými jmény ve srovnání několika roků, pro které jsou dostupné údaje MV ČR – lze z ní tedy vysledovat trend v užívání tohoto jména: Rok Četnost Pořadí 1999 30652 48. 2002 31877 47. 2006 40292 39. 2009 46079 34. Procentní zastoupení tohoto jména mezi žijícími ženami v ČR vzrostlo za 10 let o polovinu, což svědčí o značném nárůstu obliby tohoto jména. V lednu 2008 se podle údajů ČSÚ jednalo o 3. nejčastější ženské jméno mezi novorozenci. Od roku 2010 až do současnosti (2013) se jedná o nejčastější jméno mezi novorozenci. Eliška v jiných jazycích Anglicky: Eliza, Elizabeth, Elsa, Elissa Francouzsky: Élise Maďarsky: Erzsébet Německy, švédsky, norsky, nizozemsky: Elisabeth Slovensky: Eliška Rusky: Э, Е Italsky: Elisabetta, Elisa Domácí formy jména Ela, Elina, Elinka, Elík, Elí, Ešík [zdroj? ]Elda, Elka, Elíšek, Elois Jmeniny V českém kalendáři: 5. října Ve slovenském kalendáři: 7. října Významné osoby se jménem Eliška Eliška Balzerová, česká herečka Eliška Bučková, česká modelka Eliška Junková, automobilová závodnice Eliška Klimková-Deutschová, česká lékařka a profesorka Eliška Krásnohorská, česká spisovatelka Eliška (Alžběta) Lucemburská, dcera Zikmunda Lucemburského, česká královna Eliška Pešková, česká herečka Eliška Pomořanská, manželka Karla IV. Eliška Přemyslovna, matka císaře Karla IV. Eliška Rejčka, dvojnásobná česká královna-vdova Eliška Zbranková, česká herečka Eliška (Alžběta) Zhořelecká, lucemburská vévodkyně, vnučka Karla IV.

Question: Kolikáté nejčastější jméno mezi novorozenci bylo jméno Eliška v lednu 2008?

Answer: 3.


Klášter Montecassino

Context: Klášter Montecassino je benediktinské územní opatství v Itálii založené cca v roce 529 svatým Benediktem z Nursie. Stojí na stejnojmenné, 520 metrů vysoké hoře asi 130 km jižně od Říma, necelé 2 km západně od města Cassino a je nejstarším klášterem západního mnišství. Po staletí sloužil jako vzor pro budování dalších klášterů. == Historie == Pro strategický význam vyvýšeniny, na které stojí, bylo Monte Cassino několikráte zničeno. Poprvé jej vydrancovali a pobořili Langobardi v roce 584, poslední podobná katastrofa, při níž byl klášter prakticky totálně zničen, přišla za druhé světové války, během bitvy u Monte Cassina. Němci (zejména generál Senger) chtěli původně klášter bojů ušetřit a nevyužili při budování svých obranných pozic klášter ani jeho nejbližší okolí, nicméně Spojenci si nebyli jisti, zda to myslí upřímně, a proto 15. února navedli na klášter několik vln strategických bombardérů, které jej srovnaly se zemí. Němci poté ruiny obsadili a využili jako výhodnou obrannou pozici. Zničení kláštera bylo kritizováno především řadou politiků a představitelů katolické církve, mimo jiné i kardinálem státním sekretářem Maglionim. Americké úřady dlouho setrvávaly na pozici, že měly nezvratné důkazy o přítomnosti německých vojsk v klášteře; teprve v roce 1969 připustily, že v klášteře se v době bombardování německé jednotky dosud nenacházely. Řada vojenských historiků podotýká, že bombardování kláštera byl veliký nesmysl, neboť jako stojící byl pro obranu jen obtížně využitelný (stojící budovy představují pro obránce spíše riziko než ochranu) – teprve když se změnil v ruiny, stal se vynikající obrannou pozicí, kterou Němci obsadili a na níž se pak drželi celé týdny. Jejich postavení nakonec rozbil polský armádní sbor, motivovaný touhou po odplatě za válečné rozdělení Polska mezi Německo a Sovětský svaz – po několika krvavých dnech bojů klášter obsadili.[zdroj? ]Po válce byl klášter obnoven (většinu prostředků poskytl italský stát) a papež Pavel VI. jej znovu vysvětil v roce 1964. == Odkazy == === Související články === Terra Sancti Benedicti Bitva o Monte Cassino Władysław Anders Beneventsko-montecassinské písmo Křesťanská sakrální architektura === Externí odkazy ===

Question: Kdo založil klášter Montecassino?

Answer: svatým Benediktem z Nursie


Rakousko

Context: Marie von Ebner-Eschenbachová byla představitelkou realismu 19. století. Králi rakouské poezie jsou romantik Nikolaus Lenau a Georg Trakl, představitel expresionismu. Nejslavnějšími rakouskými dramatiky jsou Arthur Schnitzler, Hugo von Hofmannsthal, Johann Nestroy, Franz Grillparzer a Ödön von Horváth. Za rakouské spisovatele lze označit i pražské německy píšící autory jako byli Franz Kafka, Rainer Maria Rilke, Franz Werfel či Max Brod. Po druhé světové válce se prosadili Elfriede Jelineková, oceněná Nobelovou cenou za literaturu v roce 2004, Thomas Bernhard, Ernst Jandl, Erich Fried, Ilse Aichingerová či Ingeborg Bachmannová. V současnosti jsou oceňováni Peter Handke, Klaus Ebner, Friederike Mayröcker či Daniel Kehlmann. V oblasti dětské literatury vynikli Felix Salten a Christine Nöstlingerová. Jako humorista a satirik proslul Karl Kraus, zejm. v časopise Die Fackel, který založil roku 1899. V sektoru erotické literatury je nepřehlédnutelným Leopold von Sacher-Masoch, za populární literaturu bývá označováno dílo Johannese Maria Simmela. === Výtvarné umění === Vrcholným představitelem gotického malířství v Rakousku byl Michael Pacher. V první polovině 19. století rakouskou kulturu významně zasáhl směr zvaný biedermeier, v malířství ho reprezentovali zvláště Moritz von Schwind a Ferdinand Georg Waldmüller. V pozdějších fázích 19. století převládl akademismus, jenž došel naplnění zejména v díle Hanse Makarta. Zřejmě nejslavnější období rakouského malířství zažila Vídeň okolo roku 1900, kdy byla centrem secese. Tehdy zde působili malíři Gustav Klimt, Oskar Kokoschka a Egon Schiele. V designu secesi rozvíjel Koloman Moser. Na počátku 20. století přišla, jako i jinde v Evropě, vlna modernismu. V rakouském malířství ho představují například Alfred Kubin (expresionismus) či Raoul Hausmann (expresionismus a dadaismus). V padesátých letech 20. století se objevila výrazná Vídeňská škola fantastického realismu, označovaná za pozdně surrealistické hnutí. Reprezentoval ji např. Ernst Fuchs. V tomto okruhu tvořil také Friedensreich Hundertwasser. Dalším výrazným fenoménem je Vídeňský akcionismus (Wiener Aktionismus) 60. let (Günter Brus, Otto Muehl, Hermann Nitsch), pohybující se na pomezí malířství a divadla.

Question: Kdo byl vrcholným představitelem gotického malířství v Rakousku?

Answer: Michael Pacher


Dwight D

Context: Generál Dwight David Eisenhower, známý též jako Ike, (14. října 1890 – 28. března 1969) byl americký pětihvězdičkový generál a 34. prezident Spojených států amerických. Během druhé světové války byl vrchním velitelem (západních) spojeneckých expedičních sil v Evropě (1944–1945). Po válce nějakou dobu zastával nejvyšší vojenské funkce v ozbrojených silách USA. V roce 1952 odešel jako voják do důchodu, ale zároveň vstoupil do americké vysoké politiky. Získal nominaci Republikánské strany pro kandidaturu na prezidenta USA a v prezidentských volbách roku 1952 zvítězil. Úřad prezidenta USA poté zastával po dvě funkční období v letech 1953–1961. == Původ a mládí == Narodil se do německo-americké rodiny v Denisonu ve státě Texas, vyrůstal však v Kansasu. Byl třetí ze sedmi synů Davida Jacoba Eisenhowera a Idy Elizabeth Stover. Byl jediným jejich dítětem, které se narodilo v Texasu. Eisenhowerovi předkové v mužské linii připluli do Severní Ameriky v roce 1741. Pocházeli z vesnice Karlsbrunn v tehdejším – v rámci Svaté říše římské – samostatném hrabství Nassau-Saarbrücken. Jejich původní jméno znělo Eisenhauer. Usadili se napřed v Yorku v tehdejší britské korunní kolonii Pennsylvánie. Hans Nikolaus Eisenhauer se pak přestěhoval do Lancasteru, rovněž v Pennsylvánii. Do americké občanské války rodina Eisenhowerů prakticky vůbec nezásahla. V roce 1892 se rodina přesunula do Abilene. Dwightův otec pracoval ve školství. Jeho matka se v roce 1895 rozhodla pro změnu náboženského vyznání a připojila se k Mezinárodním badatelům Bible, později známým jako Svědkové Jehovovi. Od roku 1896 do 1915 jejich dům sloužil jako místo, kde se místní skupina badatelů Bible scházela. Svědkové Jehovovi jsou silně zaměřeni proti vojenství a válce, což výrazně ovlivnilo život Dwighta Eisenhowera. Projevilo se to zejména v roce 1911, kdy se rozhodl nastoupit na United States Military Academy (Vojenskou akademii Spojených států) v městě West Point ve státě New York. To také způsobilo, že dům jeho matky už nebyl místem, kde se badatelé Bible mohli scházet. Vznikl tak dlouhodobý ideový spor mezi matkou a synem (jakož i mnoho dalších), kdy jeho matka výrazně nesouhlasila s jeho vojenskou kariérou. Přesto spolu nadále udržovali velmi blízký vztah. == Vzdělání == Společně se svými šesti bratry navštěvoval Abilenejskou střední školu. V roce 1909 absolvoval a přijal práci nočního předáka v mlékárně, aby pomohl svému bratru Edgarovi zaplatit vysokoškolské vzdělání.

Question: Kdy připluli Eisenhowerovi předkové do Severní Ameriky?

Answer: v roce 1741


Michal David

Context: Michal David (* 14. července 1960 Praha), vlastním jménem Vladimír Štancl, je známý český zpěvák, skladatel a hudební podnikatel. Pochází z cirkusové rodiny Kludských, jeho matka Edita Štanclová rozená Kludská je bývalá mimka, teta Dagmar Kludská je v současné době spisovatelka a kartářka. Je rovněž příbuzný rodiny, která provozuje pouťové atrakce, kolotoče - rodiny Kočkových. Studoval na pražské hudební konzervatoři, v roce 1976 založil jazzové kvarteto "Čtyři" a v roce 1978 získal ocenění "Hudebník roku" na 6. Pražských jazzových dnech. Připojil se ke skupině Kroky Františka Janečka, kde hrál a zpíval s Janou Kratochvílovou[zdroj? ]. Na hudebním festivalu Intertalent zvítězil s písní Nenapovídej a stal se novým popovým idolem[zdroj? ]. První sólové album vydal v roce 1980 a jeho hudba zní ve filmech Vítr v kapse, Láska z pasáže, Discopříběh 1 a 2 a Decibely lásky. Pro svou úspěšnou kariéru v osmdesátých letech (jako zpěvák skupiny Kroky Františka Janečka) a prorežimní práci (autor písně Poupata, která se stala symbolem Spartakiády 1985) byl veřejností v devadesatých letech vnímán převážně negativně jakožto exponent minulého komunistického režimu a odchází spolu s dalšími umělci (např. Helena Vondráčková) do ústraní. Komponuje pro další umělce, věnuje se muzikálové tvorbě. V dubnu 1995 založil se svou ženou společnost D. D. records, s. r. o. Marcela Davidová v květnu 2001 svůj poloviční podíl prodala Oldřichu Lichtenbergovi, současně došlo ke změně názvu společnosti na Cleopatra Musical, s. r. o. Když v roce 1998 čeští hokejisté v Naganu uvedli, že skladby Michala Davida byly jejich motivační oporou v šatně, využil vlnu popularity, složil pro ně píseň Správnej tým a vrátil se do veřejného a hudebního života. Jeho píseň Dlouhá noc složená pro Helenu Vondráčkovou se stala v roce 2001 hitem, který ji podle Michala Davida tzv. "nakopl". Koncertuje, vystupuje na diskotékách, věnuje se tvorbě muzikálů a komponování pro další umělce. Při politických setkáních podporuje ODS i ČSSD. Sám se k tomu vyjadřuje tak, že je nezávislý a zpívá pro toho, kdo mu zaplatí.

Question: Jak se jmenuje Michal David pravým jménem?

Answer: Vladimír Štancl


Tučňák brýlový

Context: Hnízdící kolonie si zakládá na 24 ostrůvcích u pobřeží Jižní Afriky a na třech pevninských místech, u Hollamsbird Island v Namibii a u Bird Island a Algoa Bay v Jihoafrické republice. Rozsah výskytu obrazně obepíná prakticky celou pobřežní část jižní Afriky s někdy nepatrnou nebo rozestřenou populací. Čím blíže k jihu, tím zpravidla větší kolonie. Turisticky známá kolonie se nachází na březích Lambert's Bay, což je oblast ležící přibližně 250 km severně od Kapského města, ale nejsevernější kolonie v této oblasti v nedávné době úplně vymizela. Další je jižním směrem zhruba 50 km od Kapského město na plážích "balvanů" - Boulders Beach (2 km od městečka Simon's Town). Na plážích Boulders je možné setkat se s tučňáky takřka tváří v tvář, protože zde neexistuje žádná dělící zóna. V jejich blízkost se lze prakticky i koupat. Další kolonie hnízdí třeba na březích Stony Point nebo Betty's Bay.Při případné migraci z důvodů nevyhovujících podmínek se může zatoulat až do oblasti Konga či Gabonu, je to ale víceméně výjimečné. == Popis == Patří mezi středně velké tučňáky. Dorůstá do výšky 60–70 cm a hmotnosti 2–4,5 kg, s ohledem na pohlavní dimorfismus (samice je zpravidla menší), výkyvy v rozmnožování a náročnou výměnu peří (hladovění – ztráta váhy). Dospělý jedinec má černý obličej, čelo a šíji. Obličej je navíc obkroužený širokým, dobře vymezeným, bílým pruhem sahajícím až k bíle hrudi. Podle této kresby na hlavě je také pojmenován – brýlový. Nad černýma očima má neopeřenou a narůžovělou kožní oblast – neboli žlázy, sloužící k termoregulaci. Čím je jeho tělní teplota vyšší, tím větší množství krve se v těchto žlázách nachází a může být tak ochlazena okolním vzduchem. V takové situaci je pak růžově zabarvení žláz patrnější – tmavší. Na hrudi a po stranách břicha má černý široký pruh. Křídla jsou z vnější strany černé barvy, v kontrastu s bílou dolní částí s proměnlivými černými fleky. O něco výraznější má takové fleky na břiše.

Question: Jaký obličej má tučňák brýlový?

Answer: černý


Helium

Context: Helium je jediná látka, která při nízkých teplotách a normálním tlaku zůstává kapalná až k teplotě absolutní nuly. Pevné helium lze získat pouze za zvýšeného tlaku. Helium má také ze všech známých látek nejnižší bod varu. Kapalné helium je látka, která vyniká velkým množstvím zajímavých vlastností. Při teplotách pod 2,1768 K je supratekuté, to znamená, že dokáže bez tření protékat libovolnými předměty a téct bez tření po libovolných předmětech. Tepelná vodivost tekutého helia je tři milionkrát větší než u mědi při pokojové teplotě. Samotný objev helia byl učiněn zkoumáním spektra sluneční korony, kdy v roce 1868 při zatmění Slunce francouzský astronom Pierre Janssen objevil neznámé žluté spektrální linie, které byly přiřazeny doposud neznámému prvku, pojmenovaném po starořeckém bohu Slunce, Héliovi. Teprve v roce 1895 se britskému chemikovi Williamu Ramsayovi podařilo izolovat plynné helium na Zemi. V roce 1868 astronomové, francouz Pierre-Jules Janssen a angličan Joseph Norman Lockyer, pozorovali nezávisle na sobě ve slunečním spektru na vlnové délce 587,49 nm žlutou spektrální čáru, která nepatřila žádnému do té doby známému prvku na Zemi. Vzhledem k blízkosti spektrálních čar sodíku D1, D2, byla označena jako spekrální čára D3. Lockyer postuloval, že se jedná o nový prvek a podle starořeckého boha Slunce (Helios) jej nazval helium.

Question: Kdo izoloval plynné helium na Zemi v roce 1895?

Answer: Williamu Ramsayovi


Česká národní banka

Context: V souladu s ním určuje měnovou politiku, vydává bankovky a mince, řídí peněžní oběh, platební styk a zúčtování bank, vykonává dohled nad bankovním sektorem, kapitálovým trhem, pojišťovnictvím, penzijním připojištěním, družstevními záložnami a institucemi elektronických peněz. Dále provádí činnost podle zákona o ČNB a dalších právních předpisů. Mezi hlavní úkoly České národní banky patří: Její deklarovanou úlohou je zajistit stabilitu cenového indexu (což není totožné jako stabilita cen). ČNB usiluje o plnění uvedené úlohy v rámci měnově politického režimu nazývaného cílování inflace. Rozhodování bankovní rady ČNB o nastavení základních úrokových sazeb vychází z aktuální makroekonomické prognózy a vyhodnocení rizik jejího nenaplnění. Změnami úrokových sazeb (tedy produkcí peněz) ovlivňuje centrální banka cenu peněz na trhu, čímž se pokouší dosáhnout předem stanoveného růstu peněžní zásoby a tedy i zvolené inflace. V období před vstupem do eurozóny budou inflační cíle orientovány na plnění maastrichtských konvergenčních kritérií v oblasti cenové stability a dlouhodobých úrokových sazeb. Po zavedení eura se ČNB vzdá samostatné měnové politiky ve prospěch Evropské centrální banky. V souhrnu tzn. dohled nad bankovním sektorem, kapitálovým trhem, pojišťovnictvím a penzijním připojištěním, družstevními záložnami, devizový dohled a dohled nad institucemi elektronických peněz. ČNB stanoví pravidla, která chrání stabilitu celého finančního trhu.

Question: Jaká je zkratka České národní banky?

Answer: ČNB


Chromozom

Context: Telocentrický chromozom – centromera je umístěna u oblasti telomer a chromozom se tak i v G2 fázi opticky jeví jako jednoramenný a připomíná písmeno V. Tento typ chromozomu se v karyotypu člověka na rozdíl od ostatních nevyskytuje. U chromozomů s různě dlouhými rameny se kratší rameno označuje p (původně z francouzského petit) a delší q (písmeno následující v abecedě po p). Ramena se dělí na oblasti a pruhy. Pro určení konkrétního místa v karyotypu se používá čtyřmístný kód, v němž první znak určuje chromozom, druhý rameno, třetí oblast (číslují se vzestupně směrem od centromery k telomerám) a čtvrtý pruh (čísluje se stejně jako oblast). Příklad: kód 4q12 – označuje místo na dlouhém rameni čtvrtého chromozomu, oblast 1, pruh 2. Podrobnější informace naleznete v článku karyotyp. Počet chromozomů v jedné buňce se označuje jako karyotyp. U konkrétního druhu je počet, ale i velikosti i tvaru chromozomů v buněčných jádrech konstantní a proto se karotyp používá jako jeden z druhových znaků. Odchylky se označují jako aneuploidie a zpravidla jsou patologické. Účelné využití aneuploidie bylo popsáno pouze u kvasinek Saccharomyces cerevisiae, které dokážou šest ze svých 16 chromozomů jednotlivě nezávisle a vratně zmnožit a využít toho ke změně podoby a flexibilnější adaptaci na okolní podmínky. Související informace naleznete také v článku ploidie. Všechny běžné buňky v běžném organismu jsou diploidní (tzv. 2n). To znamená, že všechny chromozomy jsou v párech, každý chromozom se v buňce vyskytuje dvakrát. Jedná-li se o autozómy, mají oba chromozómy v páru alely stejných genů ve stejných lokusech, tyto alely ovšem mohou být různé (každá alela může být dominantní nebo recesivní). Jedná-li se o heterozomy (pohlavní chromozomy, u organismů typu Drosophila X a Y), platí totéž pouze pro jejich homonymní část, zatímco heteronymní části heterozomů jsou zcela různé (jak morfologií, tak geny, jejichž alely obsahují) – v této části jsou zakódovány znaky vázané na pohlaví. Kromě diploidních buněk existují běžně i buňky haploidní (n, každý chromozom jen jednou), zejména během dělení buněk nebo jako výsledek redukčního dělení. Umělou manipulací s genetickou informací mohou vznikat i buňky či celé organismy, které jsou polyploidní (tedy více než diploidní). Běžně se vysazuje například tetraploidní (4n) kukuřice. Z hlediska genů chromozomy studuje genetika, manipulací s nimi se zabývá genetické inženýrství. Autozom Chromozomová mutace Genomová mutace Genová vazebná skupina Genom Lidský genom Polyténní chromozom Obrázky, zvuky či videa k tématu chromozom ve Wikimedia Commons

Question: Tvar jakého písmene má metacentrický chromozom po replikaci DNA?

Answer: X


Surikata

Context: Surikata (také hrabačka surikata, promyka surikata, Suricata suricatta) je denní pospolitě žijící promykovitá šelma. Surikata je velmi častým chovancem zoo. Surikata obývá skalnaté i písčité oblasti jihozápadní Afriky. Hmotnost 600 až 975 g Délka těla 25 až 35 cm Délka ocasu 17 až 25 cm Výška až 35 cm Na obličeji a na spodu těla jsou surikaty hnědé, svrchu stříbrnohnědé, na hřbetě mají osm tmavších pruhů, tmavé kroužky kolem očí a tmavou špičku štíhlého ocasu. Surikata používá dlouhé drápy k vyhrabávání doupěte a potravy. Když se postaví na dvě tlapky, podepírá se dlouhým ocasem. Potrava surikaty se skládá z hmyzu (termiti,kobylky nebo saranče), pavouků a ze štírů (surikaty jsou imunní vůči jejich jedu); z menších obratlovců (hadi, ještěrky nebo hlodavci); také však z kořenů nebo z cibulek rostlin. Surikaty loví malé savce, plazy, malé ptáky a pochutnají si i na hmyzu, hlavně na sarančatech. Březost trvá 11 týdnů a v doupěti se ve zvláštní komoře vyložené trávou rodí 2 až 5 mláďat. Mláďata se rodí slepá, začínají vidět až od 10 - 14 dnů. Dominantní samice brzy opět zabřezne, proto se o její dřívější mláďata musí starat ostatní členové kolonie.

Question: Surikaty bydlí i v zoo?

Answer: Surikata je velmi častým chovancem zoo.


Louis Claude Marie Richard

Context: Louis Claude Marie Richard Louis Claude Marie Richard Narození 19. září 1754Versailles Úmrtí 6. června 1821 (ve věku 66 let)Paříž Povolání botanik, pteridolog, bryolog a botanický ilustrátor Děti Achille Richard Příbuzní Claude Richard (dědeček) multimediální obsah na Commons Některá data mohou pocházet z datové položky.Chybí svobodný obrázek. Louis Claude Marie Richard (19. září 1754[1], Auteuil, Francie – 7. června 1821, Paříž) byl francouzský botanik. Životopis Richard pocházel z přírodovědecké rodiny; jeden z jeho předků pečoval o ménagerii Ludvíka XIV.. Odcestoval v roce 1781 na Guynanu a Antily a zde popsal, mimo jiné, rod orchidejí Liparis. Německý botanik Carl Sigismund Kunth po něm pojmenoval rostlinný rod Richardia z čeledi Araceae. Louis Claude Marie Richard má v Mezinárodním rejstříku jmen rostlin zkratku Rich..[2] Objevuje se také zkratka L.C.Rich. Jeho syn, Achille Richard, (1794–1852) byl také botanik. Dílo Demonstrations botaniques, ou analyse du fruit, 1808. Analyse botanique des embryons endorhizes ou monocotylédonés, 1811. De Orchideis europaeis annotationes …, 1817. Commentatio botanica de Coniferis et Cycadeis, 1826. De Musaceis commentatio botanica …, vydal se svým synem, 1831. Literatura Robert Zander, Fritz Encke, Günther Buchheim, Siegmund Seybold: Handwörterbuch der Pflanzennamen. 13. vydání. Eugen Ulmer, Stuttgart 1984, ISBN 3-8001-5042-5. Reference ↑ Zander udává 4. září 1754.↑ BRUMMITT, Richard Kenneth; POWELL, C. E. Authors of Plant Names. Kew: Royal Botanical Gardens, 1992. Dostupné online. ISBN 1-84246-085-4. (anglicky) Mezinárodní rejstřík jmen rostlin je zapracován do seznamu botaniků a mykologů dle zkratek. V tomto článku byl použit překlad textu z článku Louis Claude Marie Richard na německé Wikipedii. Autoritní data: AUT: ola2002159468 | GND: 117527599 | ISNI: 0000 0001 2139 2830 | LCCN: n83188728 | VIAF: 73844203 | WorldcatID: lccn-n83188728

Question: Kdo je synem Louise Claude Marie Richarda?

Answer: Achille Richard


Quenijština

Context: Quenya (nebo taky quenijština) neboli Vznešená elfština (čtěte kwenja, kwenyjština) je uměle vytvořený jazyk z knih J. R. R. Tolkiena Pán prstenů, Hobit a dalších - rodná řeč Vznešených elfů z rodů Vanyar a Noldor. Název "Quenya" v quenijštině znamená "řeč". V rámci Tolkienovy mytologie se quenijština píše pomocí Fëanorových tengwar, standardně se přepisuje latinkou (viz níže). Mezi delší publikované Tolkienovy texty v quenijštině patří Galadrielina báseň Namárie a Aragornova korunovační deklarace v Pánu prstenů a Cirionova přísaha Eorlovi v Nedokončených příbězích. == Fiktivní historie == Quenya má svůj původ ve společném prajazyku všech Eldar, praeldarštině. V době, kdy tři klany Eldar přišly na pozvání Valar ze Středozemě do Valinoru, se již praeldarština rozrůznila na jazyk klanu Teleri - quenijštině blízkou telerijštinu, a na Quenijštinu, jazyk Vanyar a Noldor, rozlišený dále na velmi blízká nářečí těchto dvou kmenů. Jazyk té části Teleri, kteří nakonec zůstali ve Středozemi a stali se Šedými elfy Beleriandu - Sindar, se během odloučení velmi změnil a vyvinul se v sindarštinu. Quenijštinu přinesli do Středozemě zpět na počátku prvního věku Středozemě Noldor, kteří odešli z Valinoru do vyhnanství, aby na Morgothovi vybojovali zpět tři Fëanorovy Silmarily. Král beleriandských Sindar však její používání ve své říši zakázal, kvůli zločinům, které Noldor spáchali na telerijských příbuzných Sindar ve Valinoru při zabíjení rodných. Noldor proto převzali pro běžnou komunikaci sindarštinu a Quenya se stala jazykem písemných záznamů, básní a ceremonií. Od Noldor se quenijštině i sindarštině naučili též lidé z Tří domů Edain, kteří po Morgothově porážce na konci prvního věku dostali od Valar darem ostrovní říši Númenor. I zde se Quenya stala ceremoniálním jazykem, a ačkoliv se jí běžně nehovořilo, používala se často pro jména. Toto postavení quenijštiny se nezměnilo ani ve třetím věku, kdy se její znalost udržovala jednak v místech noldorského osídlení (Šedé přístavy, Roklinka, Lothlórien) a jednak mezi potomky Númenorejců Dúnadany.

Question: Které bytosti mluvili fiktivním jazykem Quenya (neboli quenijštinou) v díle Pán Prstenů?

Answer: elfů


Škoda Auto

Context: ŠKODA AUTO a.s. je největší český výrobce automobilů. Sídlo společnosti je v Mladé Boleslavi, kde je i největší výrobní závod, v rámci ČR má dva další výrobní závody v Kvasinách a ve Vrchlabí. Od roku 1991 je součástí koncernu Volkswagen. Dlouhodobě je největší českou firmou podle tržeb, největším českým exportérem a jedním z největších českých zaměstnavatelů. Firma historicky navazuje na společnost Laurin & Klement, která se v roce 1925 stala součástí strojírenského koncernu Akciová společnost, dříve Škodovy závody v Plzni, od roku 1930 nesla název Akciová společnost pro automobilový průmysl (ASAP) a spolu s mateřskou firmou se v období II. světové války stala součástí nacistického gigantu Reichswerke AG für Erzbergbau und Eisenhütten "Hermann Göring". Po válce se v rámci totální reorganizace a zestátnění průmyslu osamostatnila pod novým názvem Automobilové závody, národní podnik (AZNP) a značku Škoda používala pouze pro výrobky. Po pádu centrálně řízeného hospodářství se podnik vrátil k historickému názvu, od roku 1990 jako Automobilový koncern ŠKODA a.s. a od roku 1991, po privatizaci německým koncernem Volkswagen Group, jako ŠKODA, automobilová a.s. Současný název užívá od roku 1997. Historie společnosti Škoda začíná 17. prosince 1895, kdy dva cyklisté - mechanik Václav Laurin a knihkupec Václav Klement založili malý podnik Laurin & Klement na výrobu jízdních kol.

Question: Ve kterém městě je sídlo společnosti ŠKODA AUTO a.s.?

Answer: v Mladé Boleslavi


Cuba Libre

Context: Cuba Libre (španělsky Svobodná Kuba) je alkoholický koktejl. Byl vymyšlen v Havaně kolem roku 1900. Jméno Cuba Libre vzniklo, když si američtí vojáci připíjeli na svobodnou Kubu právě nápojem, který byl do té doby označován jako Bacardi&Coke[zdroj? ]. Navzdory své (relativně) vyšší ceně je v Evropě oblíben hlavně mezi mládeží. 4–5 cl BACARDI GOLD rumu 10-12 cl coly limetka kostky ledu Do sklenice se nalije tmavý rum, vymačká limetka, přidá led a dolije se colou. Zajímavostí je, že sami Kubánci rum neodměřují a i v luxusních hotelech se nápoj připravuje "od oka". Sex on the beach Mojito Piñ Colada Obrázky, zvuky či videa k tématu Cuba Libre ve Wikimedia Commons Recept, jak připravit pravé Cuba Libre

Question: Kde vznikl koktejl Cuba Libre?

Answer: v Havaně


Manus (římské právo)

Context: Manus (římské právo) Manus (latinsky ruka) je právní moc, kterou měl v antickém Římě otec rodiny (pater familias) jako manžel nad svou manželkou, bylo-li uzavřeno „matrimonium cum in manum conventione“ (manželství s manželskou mocí nad ženou). Žena podrobená této moci měla v rodině stejné právní postavení jako dcera. Byla tak podrobena domácímu soudu svého manžela, nebyla způsobilá mít jakýkoli vlastní majetek a cokoli nabývala, nabývala pro otce. Uzavření manželství in manum conventione mohlo proběhnout třemi způsoby: confarreatio byla prastará forma používaná hlavně v kruzích kněžských, při ní ženich s nevěstou za přítomnosti 10 svědků a dvou kněží podstupovali různé ceremoniální úkony a mimo jiné i obětovali Jupiterovi špaldový chléb (panis farreus), který dal celému obřadu název. coemptio byl původně prodej nevěsty ženichovi (manželství koupí), později vznikl rituál, kde byla udávána již cena symbolická. usus bylo jakési „vydržení“ manželské moci nad ženou. Žil-li muž se ženou rok jako manžel s manželkou, vznikla mu nad ní automaticky manus. Nutno ovšem říct, že toto přísné manželství bylo už za doby republiky nahrazováno méně přísným manželstvím „sine in manum conventione“ (bez manželské moci), které již na sklonku republiky bylo častější. Externí odkazy Encyklopedické heslo Manus v Ottově slovníku naučném ve Wikizdrojích mw-parser-output div/**/#portallinks a{font-weight:bold}Portály: Starověký Řím

Question: Byla na konci republiky bežné, aby měl muž nad svou ženou právo Manus?

Answer: Nutno ovšem říct, že toto přísné manželství bylo už za doby republiky nahrazováno méně přísným manželstvím „sine in manum conventione“ (bez manželské moci), které již na sklonku republiky bylo častější.


Vincentka

Context: Přírodní zdroj léčivé minerální uhličité vody Vincentka vyvěrá ve zřídelní struktuře lázní Luhačovic, na severozápadním podhůří Bílých Karpat, v klimaticky velmi příhodném prostředí na okraji rozsáhlých lesních komplexů, v nadmořské výšce 256 m. Je zbytkového mořského původu a má řadu léčivých účinků. Roku 1590 Luhačovice připadly rodině Bartodějských z Bartoděj. Tou dobou je zde pramen zvaný Bublavý (dnes Amandka). První písemná zmínka o existenci léčivých luhačovických minerálních vod pochází od fyzika a lékaře Jana Ferdinanda Hertoda z Todtenfeldu. V roce 1669 vydal písemnou zprávu o chemickém složení luhačovické vody, popsal způsob pitné léčby a úspěšné výsledky léčení. Roku 1792 se objevuje název Vincentka. Historie prodeje Vincentky v lahvích sahá do roku 1820. V lázeňství se používá zejména k inhalačním a pitným kúrám při nemocech cest dýchacích, dále hlasivek, poruchách výměny látkové, žaludečních vředech, nemocech dvanáctníku, při chronické pankreatitidě a diabetu. O vznik lázní se zasloužil šlechtický rod Serényiů. Koncem 18. století zde dal hrabě Vincenc postavit první léčebná a ubytovací zařízení. V první polovině 19. století začal lázně zvelebovat hrabě Jan Serényi, který pojmenoval všechny tehdy známé vody křestními jmény příslušníků rodu. V Luhačovicích existují celkem tři prameny. Vincentka, Nová Vincentka a Vincentka 2. Minerální voda původního pramene, dříve nazývaného jako Hlavní, je k dispozici v hale vybudované v letech 1947 - 1948. Podává se studená i ohřívaná, používá se k pitné léčbě a inhalacím. Kvůli vydatnosti 10 - 12 litrů za minutu se v současnosti tento pramen již nevyužívá k lahvování. Druhý pramen dosahuje podobného složení jako původní, ale díky vydatnosti 30 litrů za minutu je od roku 1991 využíván jako zdroj pro stáčírnu a plněn do lahví. 35 metrů hluboký vrt pochází z roku 1988. Třetí z pramenů s vydatností 40 litrů za minutu najdete západně od Jurkovičova domu. Slouží jako rezerva pro léčebné účely, ale zatím (2011) není využíván. Vincentka obsahuje mj. ionty sodíku, draslíku, vápníku, lithia, hořčíku, fluoru, chlóru, jódu a železa; železo je však před stáčením do lahví odstraňováno. Dosahuje celkové mineralizace téměř 10 gramů na litr. Osmotickým tlakem 634,7 kPa se blíží osmolaritě lidské krve a intracelulárních tekutin.

Question: Kolik pramenů léčivé minerální vody existuje v Luhačovicích?

Answer: tři


Je třeba zabít Sekala

Context: Je třeba zabít Sekala je koprodukční film Vladimíra Michálka z roku 1998. Snímek podle námětu a scénáře Jiřího Křižana získal 10 Českých lvů a reprezentoval českou kinematografii v klání o Oscara. Film vznikl v koprodukci s Polskem, Slovenskem a Francií. Tématem filmu jsou události na hanácké vesnici v roce 1943. Toto okupační drama je však zpracováno poměrně netradičně - autoři si vypůjčili vyjadřovací prostředky jak z antické tragédie, kterou vyjadřuje chór dvanácti vesnických starců, tak z westernu: nechybí tajemný cizinec ani závěrečný souboj muže proti muži. Důležitou složkou je téma viny zdánlivě bezúhonných lidí. V celém filmu se o německých okupantech pouze mluví. Film se natáčel v jihočeském Varvažově. Film začíná příchodem valašského kováře Jury Barana (Olaf Lubaszenko) do Lakotic, vesnice na Hané, kde se potřebuje ukrýt před gestapem (má doporučující dopis pro zdejšího starostu). Kvůli jeho evangelické víře ho místní hospodáři přijímají poměrně nepřátelsky. Baran záhy poznává poměry ve vesnici - hospodáři žijí ve strachu před udavačem Ivanem Sekalem (Bogusław Linda), který od okupantů získává grunty zatčených sousedů. Sedláci se rozhodnou využít Baranovy svízelné situace (starosta z dopisu ví, kde se skrývají jeho žena a dcera) a vydíráním ho přinutit k vraždě. Mezitím se ukáže, že Sekalova zrůdnost pramení z ponižování, jehož se mu v dětství dostalo pro nemanželský původ. V souboji na nože Baran Sekala skutečně zabije, sám je však těžce zraněn. Sedláci mu odmítnou poskytnout pomoc a nechávají ho zemřít. Film získal v roce 1998 ocenění Český lev v deseti kategoriích, čímž držel rekord až do roku 2014 (kdy film Hořící keř získal 11 cen). Cena byla udělena za Nejlepší film, režii (Vladimír Michálek), scénář (Jiří Křižan), mužský herecký výkon v hlavní roli (Olaf Lubaszenko), ženský herecký výkon ve vedlejší roli (Agnieszka Sitek. ), kameru (Martin Štrba), hudbu (Michal Lorenc), střih (Jiří Brožek), zvuk (Radim Hladík ml.) a výtvarný počin (Jiří Sternwald). Je třeba zabít Sekala v Česko-Slovenské filmové databázi Je třeba zabít Sekala na Kinoboxu.cz

Question: Kolik Českých lvů získal film Je třeba zabít Sekala?

Answer: 10


Ostře sledované vlaky

Context: Ostře sledované vlaky je československý film natočený režisérem Jiřím Menzelem v roce 1966 podle stejnojmenné novely Bohumila Hrabala. Příběh se odehrává v období protektorátu. Předlohou se stala skutečná událost a to výbuch německého muničního vlaku, odpáleného časovým spínačem podskupinou partyzánské skupiny Podřipsko z Lysé nad Labem 2. března 1945 nedaleko železniční stanice Stratov a zážitky Bohumila Hrabala z nádraží v Kostomlatech nad Labem, kde na konci války zastával funkci výpravčího. Hlavní postavy - přednosta Němeček, výpravčí Hubička... jsou původně ze stanice Dobrovice. Nevinný mladíček Miloš Hrma (Václav Neckář) se zaučuje coby novopečený železničář na malé železniční stanici a zároveň prožívá nelehké období svého dospívání, to vše v kontextu konce druhé světové války. Po neúspěšném pokusu o sebevraždu kvůli milostným neúspěchům se však zaučí jak pro práci ve stanici, tak v intimním vztahu k ženě (Naďa Urbánková). Nakonec se zachová jako hrdina, když se rozhodne vyhodit do vzduchu muniční vlak. Při této amatérské diverzní akci však zahyne. Film byl natočen v železniční stanici Loděnice u Berouna na vedlejší železniční trati Praha - Beroun přes Rudnou u Prahy. Režisér filmu Jiří Menzel si zde také zahrál malou epizodní roli lékaře. U příležitosti 50. výročí natočení filmu se v Loděnici sešli jeho tvůrci a na výpravní budově byla odhalena pamětní deska připomínající natáčení. V roce 1968 získal film Cenu Americké akademie filmových umění a věd - Oscara za nejlepší cizojazyčný film. PSOTOVÁ, Lucie. Vybrané filmové adaptace tvorby Bohumila Hrabala. Brno, 2011 [cit. 2015-05-13]. Bakalářská práce. Masarykova univerzita, Filozofická fakulta. . Dostupné online. TEPLANOVÁ, Lenka. Srovnání textu Hrabalovy novely Ostře sledované vlaky a scénáře filmu. Brno, 2014 [cit. 2015-05-13]. Bakalářská práce. Masarykova univerzita, Pedagogická fakulta. Vedoucí práce Ivo Martinec. Dostupné online. Ostře sledované vlaky na Kinoboxu.cz Ostře sledované vlaky v Česko-Slovenské filmové databázi

Question: Kdy byl natočen film Ostře sledované vlaky?

Answer: 1966


Česko

Context: Roku 2004 přistoupila k Schengenským dohodám, na jejichž základě se 21. prosince 2007 stala součástí Schengenského prostoru.Prezidentem České republiky byl až do března 2003 Václav Havel, který byl již československým prezidentem. Jeho nástupcem byl zvolen Václav Klaus, poprvé nastoupil do funkce 7. března 2003, podruhé v březnu 2008. Od března 2013 je prezidentem republiky Miloš Zeman, který je prvním prezidentem zvoleným v lidovém hlasování. Ve volbách v roce 2018 svůj mandát obhájil. == Geografie == Česko se nachází ve střední Evropě a sousedí se čtyřmi státy. Na západě jde o Německo, na severovýchodě o Polsko, na jihovýchodě o Slovensko a jižní hranici sdílí s Rakouskem. Délka západní společné hranice s Německem činí 810,7 km, s Rakouskem je dlouhá 466,1 km, se Slovenskem 251,8 km a s Polskem na severu 761,8 km. Celková rozloha činí 78 866 km2, z toho 2 % tvoří vodní plochy. === Geologie, geomorfologie a půdy === Převážná část území náleží ke geologicky stabilnímu Českému masivu, vyzdviženému hercynským vrásněním v období devonu a karbonu (v prvohorách). Oblast Západních Karpat na východě území je mladší a byla vyzdvižena alpínským vrásněním v období třetihor. Z geomorfologického hlediska leží Česko na rozhraní dvou horských soustav. Západní a střední část vyplňuje Česká vysočina, mající převážně ráz pahorkatin až vrchovin (Šumava, Český les, Krušné hory, Děčínská vrchovina, Jizerské hory, Krkonoše, Orlické hory, Králický Sněžník, Jeseníky, Českomoravská vrchovina).

Question: Sousedí Česká republika se Slovenskou republikou?

Answer: Na západě jde o Německo, na severovýchodě o Polsko, na jihovýchodě o Slovensko a jižní hranici sdílí s Rakouskem.


Islám

Context: Svou platnost a legitimitu šaría odvozuje od svého božského původu - je manifestací vůle Všemohoucího, nezávisí na autoritě jakéhokoli pozemského zákonodárce nebo jednotlivce. Islámské právo je stejně jako Korán nestvořené.[24] Jako zvláštní druh se vyděluje trestní právo (uqúbát), které vypočítává zakázané resp. nevhodné činy a za překračování zákazů stanoví systematicky rozpracovaný soubor trestů. Lidské skutky se v šaríi dělí na pět kategorií: povinnosti (fard, farid), činy bohulibé (mandúb, mustahabb), činy indeferentní (mubáh), činy Bohu odporné (makruh) a zakázané (harám).[25] Porovnání se západním právem Mešita al-Azhar v Káhiře je nejvyšší teologickou autoritou v Egyptě V západním pojetí je právo projevem vůle zákonodárce (panovník, lid, volení zástupci lidu). Právo je zde závislé na historickém vývoji, měnících se potřebách a přáních společnosti. Také morální a etické normy umísťované do právního řádu podléhají změnám etického a morálního povědomí společnosti. Právo je možné přizpůsobovat a měnit podle vůle zákonodárce a rozhodující pro tvorbu nebo formulování norem není absolutní „správnost“, ale dobové představy zákonodárce o tom, co je správné a hlavně vhodné a výhodné pro společnost.[26] Oproti tomu bylo islámské Boží právo podle islámské věrouky dané člověku jednou provždy - společnost se sama musí přizpůsobit právu, spíše než aby vytvářela své vlastní zákony jako odpověď na stále se měnící problémy běžného života. Islámská právní teorie uznává, že Boží zjevení nebylo sesláno v zcela přístupné, srozumitelné a systematizované formě a bylo třeba vyvinout úsilí islámských právníků, aby byl získán a formulován plný rozsah práva na základě jím uznaných pramenů a aby mohlo být toto právo v praxi použito.

Question: Kolik povinností musí dodržovat muslimové?

Answer: pět


Hubbleův vesmírný dalekohled

Context: Technickou údržbu dalekohledu má na starosti NASA spolu s Goddardovým střediskem pro vesmírné lety sídlícím v Greenbelte ve státě Maryland, 48 km jižně od STScI. Správnou dráhu dalekohledu monitorují nepřetržitě 24 hodin denně čtyři týmy letových kontrolorů, tvořící spolu tzv. Tým letové dráhy Hubbleova vesmírného dalekohledu (Hubble's Flight Operations Team). Na začátku roku 1986 vypadal říjnový start dalekohledu již celkem reálně, ale havárie raketoplánu Challenger zastavila americký vesmírný program. Flotila zbylých raketoplánů zůstala v hangárech a start Hubbleova vesmírného dalekohledu byl o několik let posunut. Teleskop musel být umístěn v čisté místnosti, musel být prohlížen a pravidelně byl čištěn dusíkem. Tato údržba stála měsíčně asi 6 milionů dolarů, což projekt dále prodražovalo. Na druhé straně inženýři využili získaný čas na vykonání rozsáhlejších testů a na různá vylepšení. Americký vesmírný program byl znovu spuštěn v roce 1988 a 24. dubna 1990 úspěšně vynesla dalekohled na oběžnou dráhu mise STS-31 pomocí raketoplánu Discovery. Z původně odhadované sumy 400 milionů dolarů stálo vybudování dalekohledu doposud více než 2,5 miliardy USD. Souhrnná cena do dnešního dne se odhaduje na několikanásobek konstrukční ceny, přičemž výdaje USA se pohybují v rozmezí 4,5 miliardy až 6 miliard dolarů. Evropský finanční příspěvek se odhaduje na 593 milionů euro (odhad k roku 1999). V průběhu několika týdnů po vypuštění se zjistilo, že dalekohled má problémy se systémem optiky. Přestože první snímky pořízené dalekohledem vypadaly ostřejší než srovnatelné snímky z pozemních teleskopů, byla jejich kvalita pod hranicí očekávání. Obrázky bodových zdrojů měly průměr až 1 úhlovou vteřinu namísto zamýšlené desetiny úhlové vteřiny. Analýza snímků ukázala, že příčinou problému je chybně vybroušené primární zrcadlo.

Question: Ve kterém roce byl na oběžnou dráhu vynesen Hubbleův vesmírný dalekohled?

Answer: 1990


Vysoké učení technické v Brně

Context: Finanční záležitosti VUT řídí kvestor, o komunikaci a propagaci univerzity se stará tisková mluvčí ve spolupráci s Odborem marketingu a vnějších vztahů. Důležité dokumenty a směrnice projednává a schvaluje akademický senát, který má zaměstnaneckou a studentskou komoru. Vědecké směřování VUT určuje vědecká rada, ve které působí odborníci z VUT, jiných univerzit i z průmyslu. Jednotlivé fakulty řídí děkani, které v jednotlivých oblastech činnosti zastupuje několik proděkanů. Také fakulty mají své akademické senáty, které projednávají směrnice týkající se výhradně fakult. Podobně mají jednotlivé fakulty vlastní vědecké rady. Při VUT působí řada studentských organizací, z historických důvodů nazývaných studentské unie. Každá fakulta má svoji studentskou komoru, která zastupuje studenty v rámci Akademického senátu – studenti tak mají možnost podílet se na řízení své fakulty. Vysoké učení technické v Brně se v současnosti skládá z následujících osmi fakult (řazeno abecedně): Podrobnější informace naleznete v článku Fakulta architektury VUT v Brně. Jedna z nejstarších fakult VUT v Brně, vznikla již v roce 1919. V průběhu své existence byla sloučena s fakultou stavební. V současné době poskytuje výuku v oboru Architektura a urbanismus skoro osmi stovkám studentů. Podrobnější informace naleznete v článku Fakulta chemická VUT v Brně. Fakulta chemická VUT v Brně navazuje od roku 1992 svou činností na dlouhou tradici chemického vysokého školství v Brně, zahájenou zřízením chemického odboru České vysoké školy technické v listopadu 1911 a přerušenou v roce 1951 přeměnou brněnské techniky na vojenskou Technickou akademii. Fakulta znovu zahájila svoji činnost ve školním roce 1992/93 s omezeným počtem studentů a minimálními počty vědeckopedagogických pracovníků podle dokumentu, předloženého k úspěšnému akreditačnímu jednání, které proběhlo v prosinci 1992. Počáteční rozvoj fakulty probíhal za podpory brněnské chemické komunity a zvláště ve spolupráci s chemickým odborem PřF MU v Brně, která tak vrátila chemické fakultě její pomoc, kterou poskytla chemickým oborům po zřízení Masarykovy univerzity v r. 1919. V roce 1994 se fakulta úspěšně podrobila druhé akreditaci společně s chemicko-technologickými fakultami v ČR. Podrobnější informace naleznete v článku Fakulta elektrotechniky a komunikačních technologií VUT v Brně. První elektrotechnický obor byl na VUT vyučován již od roku 1905. Po obnovení univerzity byla v roce 1956 zřízena samostatná fakulta energetická, která byla následně transformována na fakultu elektrotechnickou. V roce 1993 fakulta podchytila masivní nástup výpočetní techniky, změnila svou strukturu a přejmenovala se na Fakultu elektrotechniky a informatiky (FEI). Ani to ale nestačilo, proto v roce 2002 vzniká samostatná Fakulta informačních technologií a mateřská fakulta mění svůj název na Fakultu elektrotechniky a komunikačních technologií.

Question: Jaká je oficiální zkratka Vysokého učení technického v Brně?

Answer: VUT


Bedřichovští z Lomné

Context: Bedřichovští z Lomné bylo jméno staročeské vladycké rodiny, erbu lilie v modrém poli. Byli společného původu s vladyky z Čechtic, Protivínskými z Pohnání, z Košíně, Beřkovskými ze Šebířova, ze Chmelného, Sedleckými od Dubu. Jméno měli po Lomné a Bedřichovicích. Bohuněk z Lomné (1509–1531) a na Bedřichovicích měl syny Pavla (1509–1559), Bohuslava (1543–1556) a Petra (1543), ti si vložili v zemské desky Bedřichovice r. 1543 se strýci svými Adamem, Petrem, Bohuňkem a Václavem (tento až do r. 1565 na Lhotce u Kutné Hory). Pavlův syn Jan díky sňatku s Kateřinou z Nasevrk (1559) držel Bolechovice a Bedřichovice měl po otci. Jeho synové Václav nejmladší a Vilém se asi roku 1574 rozdělili. Vilém pak zapsal Bolechovice, což byl jeho díl (1586), sestrám Marjáně a Aléně. Marjána vdaná Vesecká přežila sestru a zemřela v roce 1622. Její statek se dostal její dceři Anně Kateřině Měděncové z Vesce. Václav mladší (snad tentýž, co nejmladší před tím) koupil r. 1578 Zátvor a prodal ho v roce 1584 a k tomu seděl do r. 1593 na Hrnčířích. Se svoji manželkou Julianou z Tamfeldu měl děti Bohuslava, Elišku a Lidmilu, o jejichž osudech nic nevíme.

Question: Jakou barvu mělo pole erbu Bedřichovských z Lomné?

Answer: modrém


STS-81

Context: Délka letu 128 dní, 5 hodin, 28 minut Jerry Linenger Délka letu 132 dní, 4 hodiny Přechod do 22. základní expedice (Mir) Parametry dráhy Perigeum380 km Apogeum392 km Doba oběhu92,2 min Sklon dráhy51,6° Fotografie posádky Navigace Předcházející Následující STS-80 STS-82 STS-81 byla mise raketoplánu Atlantis. Cílem letu bylo páté setkání raketoplánu s ruskou orbitální stanicí Mir. Raketoplánem se na Zemi vracel John E. Blaha, který pracoval na vesmírné stanici a kterého zde vystřídal Jerry M. Linenger. Posádka Michael A. Baker (4), velitel Brent W. Jett, Jr. (2), pilot Peter J.K. Wisoff (3), letový specialista 1 John M. Grunsfeld (2), letový specialista 2 Marsha S. Ivinsová (4), letový specialista 3 Nový člen posádky Miru Jerry M. Linenger (2), letový specialista 4 Návrat z mise na Miru John E. Blaha (5), letový specialista 4 Průběh mise STS-81 byla pátou z devíti plánovaných misí na Mir a druhá, která měnila amerického astronauta. John Blaha, který byl na Miru 118 dní od 9. září 1996, byl vystřídán astronautem Jerrym Linengerem. Linenger pak strávil na Miru více jak čtyři měsíce. Na Zemi se vrátil s misí STS-84, která měla odstartovat v květnu 1997. V nákladovém prostoru Atlantisu byl uložen dvojitý modul SPACEHAB-DM (Double Module) , který sloužil k rozšíření prostoru pro experimenty. Raketoplán úspěšně odstartoval 12. ledna 1997 z Kennedyho vesmírného střediska a u Miru přistál 15. ledna 1997, v 03:54:49 UTC. Po přivítání posádek začali všichni plnit hlavní úkol, a to dopravit dovezený materiál na palubu vesmírné stanice. V průběhu pěti dní, kdy byl raketoplán zakotven u Miru posádka překládala vodu - 635 kg a zásoby z jedné kosmické lodi na druhou. Na Mir se přesunulo 516 kg amerického vědeckého vybavení, 1 000 kg ruských zásob a 122 kg ostatního materiálu. Byla to do té doby největší zásobovací mise raketoplánu. Zpět na Zem dopravil Atlantis 570 kg materiálu z provedených amerických vědeckých pokusů na Miru, 405 kg ruského nákladu a 97 kg ostatního materiálu. Fotografie orbitální stanice Mir z raketoplánu Atlantis při misi STS-81

Question: Jaký byl záměr mise STS-81?

Answer: setkání raketoplánu s ruskou orbitální stanicí Mir


Jindřichovice pod Smrkem

Context: Obyvatele obce a obcí okolních zaměstnávala především prosperující textilka E.Heintschel & spol. Od konce první světové války Jindřichovice ztrácely na důležitosti a vzrůstající nespokojenosti obyvatel využili henleinovci k posílení svých pozic. Roku 1938 hlasovalo 1049 zdejších obyvatel pro připojení k Německu, proti byli pouze 4. Po skončení druhé světové války bylo odsunuto 551 Němců a přišlo 210 Čechů. Poválečný vývoj znamenal pro obec období úpadku. Textilní továrna se přeměnila na betonárku a poté na skladiště vlny, v šedesátých letech srovnala československá armáda se zemí veškeré momentálně nepoužívané stavby. V roce 1960 se Jindřichovice rozšířily o Dětřichovec, 1. července 1980 byly připojeny k Novému Městu pod Smrkem, od kterého se odtrhly v roce 1990. Jindřichovice pod Smrkem Dětřichovec Dvě větrné elektrárny o nominálním výkonu 2x600 kW dodávají od 17. května 2003 elektřinu do veřejné sítě. Muzeum venkovského života před průmyslovou revolucí má ve sbírce řadu exponátů od velkých zemědělských strojů až po nádobí a nářadí denní potřeby používaných v minulosti. Větrný mlýn ze 30. let 20. století je jedním z exponátů muzea. Ruiny kostela sv. Jakuba Staršího Statek Jiřího Zezulky Dne 12. července 1999 získala obec od předsedy parlamentu znak a prapor a na počest této události se tam pravidelně konají Jindřichovické dny. Na znaku obce se v horní části nacházejí smrkové větvičky symbolizující tu část názvu, která říká "pod Smrkem", pod nimi je jelení paroh z erbu Biberštejnů. List praporu tvoří zelené karé nad žlutým čtvercovým polem a dva vodorovné pruhy: žlutý a zelený. V karé pak je žlutá smrková větvička, ve žlutém poli je červený, do kruhu stočený jelení paroh. 20. srpna 2003 byla v Jindřichovicích zprovozněna farma ze dvou větrných elektráren, osazených jednotkami Enercon E-40/6.44 o celkovém nominálním výkonu 2x 600 kW. Projekt s investičními náklady 62 miliónů korun (tj. 51 650 Kč/kW) byl z významné části (53 miliónů Kč) financován Státním fondem životního prostředí formou nevratné dotace (27,9 miliónů) a nízkoúročené půjčky (24,8 miliónů).

Question: Jak se jmenuje obec ležící na severu Čech, ve frýdlantském výběžku a protéká jí Jindřichovický potok?

Answer: Jindřichovice pod Smrkem


Stanislao Mattei

Context: V místním kostele sv. Františka se stal žákem slavného hudebníka a hudebního teoretika Giovanni Battisty Martiniho, známého jako Padre Martini. Po vzoru svého učitele vstoupil také do Řádu menších bratří konventuálů (tzv. minoritů). Po ukončení noviciátu se stal Martiniho asistentem a druhým dirigentem proslaveného dívčího kostelního sboru. Po Martiniho smrti v roce 1784 převzal řízení sboru a v této funkci pracoval až do roku 1809. Poté krátce působil v Padově jako sbormistr baziliky sv. Antonína z Padovy. Brzy se však vrátil do Bologni a stal se hudebním ředitelem v kostele sv. Petronia. V roce 1796 obsadila Bolognu francouzská revoluční vojska. O rok později byl klášter uzavřen a řeholníci byli nuceni odejít. Mattei pak žil u své matky a živil se soukromým vyučováním hudby. V roce 1799 se stal čestným členem Filharmonické akademie (Accademia filarmonica bolognese) a v letech 1803, 1808 a 1818 byl jejím presidentem. V roce 1808 byl zvolen členem Italské akademie věd a umění. V roce 1804 byl jmenován profesorem na Liceo Musicale di Bologna (nyní Conservatorio Giovanni Battista Martini). Mezi jeho žáky byli mapř. Gaetano Donizetti, Jevstigněj Fomin, Angelo Mariani, Francesco Morlacchi, Gioacchino Rossini či Giovanni Tadolini. Zemřel v Bologni 17. května 1825 ve věku 75 let. Pochován byl na hřbitově Cimitero monumentale della Certosa di Bologna. V roce 1926 byly jeho ostatky přeneseny do chrámu sv. Františka. Dílo Matteiho hudební dílo zahrnuje převážně liturgickou hudbu a hudbu s náboženskou tematikou. Dochovalo se 10 mší a na 300 jednotlivých částí mší, motet a jiných liturgických kompozic, včetně responsorií pro Svatý týden a Magnificat. 6. dubna 1792 bylo v Bologni uvedeno jeho oratorium La Passione di Gesù Cristo Signor Nostro (Utrpení Ježíše Krista Pána našeho) na text Pietra Metastasia. Přepracovaná verze pak pochází z roku 1806. Komponoval také světskou hudbu. Mimo jiné zkomponoval 27 symfonií. Pět z nich vyšlo v moderním vydání v nakladatelství RM Longyear, New York-Londýn v roce 1980. Z jeho teoretických prací je významný zejména spis „Pratica d'accompagnamento sopra bassi numerati, e contrapunti a più voci sulla scala ascendente e discendente maggiore e minore, con diverse fughe a 4 e a 8“ z roku 1788. Literatura Filippo Canuti: Vita di Stanislao Mattei. Bologna, 1829. Juste Adrien La-Fage: Memoria intorno la vita e le opere di Sanislao Mattei, p. minorita bolognese.

Question: Kde se narodil Stanislao Mattei?

Answer: v Bologni


Chilton County

Context: Chilton County Geografie Chilton County na mapě Alabamy Hlavní město Clanton Status okres Souřadnice 32°50′43″ s. š., 86°42′52″ z. d. Rozloha 1 815 km² Geodata (OSM) OSM, WMF Obyvatelstvo Počet obyvatel 43 643 (2010) Hustota zalidnění 24 obyv./km² Správa regionu Nadřazený celek Alabama Vznik 1868 Označení vozidel 14 Oficiální web www.chiltoncounty.org multimediální obsah na Commons Některá data mohou pocházet z datové položky. Chilton County je okres ve státě Alabama v USA. K roku 2010 zde žilo 43 643 obyvatel. Správním městem okresu je Clanton. Celková rozloha okresu činí 1 815 km². Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Chilton County na Wikimedia Commons Pahýl Tento článek je příliš stručný nebo postrádá důležité informace.Pomozte Wikipedii tím, že jej vhodně rozšíříte. Nevkládejte však bez oprávnění cizí texty. mw-parser-output .navbox-title .mw-collapsible-toggle{font-weight:normal} Okresy státu Alabama Autauga • Baldwin • Barbour • Bibb • Blount • Bullock • Butler • Calhoun • Chambers • Cherokee • Chilton • Choctaw • Clarke • Clay • Cleburne • Coffee • Colbert • Conecuh • Coosa • Covington • Crenshaw • Cullman • Dale • Dallas • DeKalb • Elmore. • Escambia • Etowah • Fayette • Franklin • Geneva • Greene • Hale • Henry • Houston • Jackson • Jefferson • Lamar • Lauderdale • Lawrence • Lee • Limestone • Lowndes • Macon • Madison • Marengo • Marion • Marshall • Mobile • Monroe • Montgomery • Morgan • Perry • Pickens • Pike • Randolph • Russell • Shelby • St. Clair • Sumter • Talladega • Tallapoosa • Tuscaloosa • Walker • Washington • Wilcox • Winston mw-parser-output div/**/#portallinks a{font-weight:bold}Portály: Spojené státy americké Autoritní data: ISNI: 0000 0004 0381 9521 | LCCN: n81108703 | VIAF: 139566963 | WorldcatID: lccn-n81108703

Question: Kde se nachází okres Chilton County?

Answer: ve státě Alabama v USA


Slad

Context: Slad je název pro naklíčené a usušené obilné zrno, převážně ječmenné. Výroba sladu se nazývá sladování a věnují se jí sladovníci ve sladovnách. Slad je jedna ze základních surovin pro výrobu piva a whisky. Sladování se provádí proto, aby se rozštěpily v sladu uložené polysacharidy na jednoduché sacharidy vhodné ke kvašení. Podrobnější informace naleznete v článcích Sladování a Sladovna. Sladování je několikadenní proces probíhající ve sladovnách. Dnes se nejčastěji sladuje ve velkých poloautomatických sladovnách. Dříve byla sladovna v každém pivovaru. Zrno se během sladování namáčí a nechá se klíčit. Cílem je uvolnění cukrotvorných enzymů. Potom se suší a podle délky a teploty sušení je ovlivněna barva a další vlastnosti sladu. Po obracení vrstvy zrn (hromady) v různých stádiích klíčení se tato hromada zarovnávala (vydrovala) zvláštním druhem dřevěné lopaty, takzvanou vydrou. Předcházelo se tím ztrátám z rozptýlených zrn. Tento nástroj je dodnes ve znaku sladoven a pivovarů. Rozdělení sladů podle barvy: světlý – neboli plzeňský slad s nejsvětlejší barvou určený převážně pro výrobu světlých piv plzeňského typu bavorský – takzvaně polotmavý slad určený pro mírné dobarvení světlých piv či k výrobě piv polotmavých a tmavých karamelový – velmi tmavý slad - dělí se dále na světlý a tmavý. U světlého je použita teplota sušení 120-130 °C, u tmavého 150-170 °C barevný – v podstatě pražený slad, který je přidáván jen pro tmavší barvu výsledného moku. Pražení probíhá při teplotách 210-220 °C. Tento slad neobsahuje žádné enzymy. Speciální slady diastatický – při sušení (hvozdění) se používá teplota max 50 °C. Slad má vysokou enzymatickou účinnost a přidává se k sladům, jež obsahují enzymů málo. proteolitický – v ČR se v podstatě nevyrábí. Při jeho výrobě se slad kvasí za pomoci mléčné kultury. Slad zlepšuje kyselost a pěnivost výsledného piva. nakuřovaný – při hvozdění se používá při dosušování kouř z rašeliny - používá se k výrobě whisky a výjimečně piva (např. Rittmayer Smokey George). U sladu pro pivo se tradičně používá kouř z bukového dřeva. lihovarský – vyrábí se obdobně jako diastatický kyselý - lze použít pro snižování pH při výrobě piva. Kyselost dodává kyselina mléčná vzniklá během sladování.

Question: Kde se děje sladování?

Answer: ve sladovnách


Bovinní virová diarrhea

Context: Bovinní virová diarea (zkratka BVD, označuje se též jako BVD-MD = Bovine virus diarrhoea-Mucosal disease) je infekční virové onemocnění skotu, ale i dalších zejména volně žijících přežvýkavců. Onemocnění je přítomno na všech světadílech a probíhá většinou enzooticky a subklinicky. Původcem je RNA virus z čeledi Flaviviridae. Projevuje se průjmem, potraty, porody telat se sníženou životaschopností. Zhoubná forma nemoci, jež se označuje jako slizniční choroba skotu, charakterizovaná četnými erozemi na sliznicích dutiny ústní, zákalem rohovky, krvavým průjmem a úhynem i dospělého skotu je v současnosti již velmi vzácná. Terapie se neprovádí. Zdrojem nemoci je primárně nakažené zvíře, sekundárně pak prostředí. Inkubační doba činí 2-14 dní, průběh nemoci je akutní až chronický. Zkratky BVD a MD v názvu nemoci znamenají: BVD - deprese, horečka, hypersalivace, hlenohnisavý výtok z nosu a očí, průjem s krví a útržky sliznic, erozena mulci a sliznici dutiny ústní, u mláďat imunodeficience,. potraty MD - jsou zde výraznější změny na sliznici dut. ústní než u BDV + zákal rohovky Léčba je pouze symptomatická, výplach dutiny ústní - desinfekční a adstringenční, při horečce antipyretika, obstipantia, dieta, infuze, antibiotikum. ŠTĚRBA O. Virové choroby spárkaté zvěře. Brno : VFU Brno, 1997. Přednášky z epizootologie, VFU Brno

Question: Kde je přítomno onemocnění bovinní virová diarea?

Answer: na všech světadílech