Kost

Context: Kost (lat. os) je tvrdá, mineralizovaná struktura sloužící jako mechanická ochrana vnitřních orgánů a opora těla, tvořící vnitřní konstrukci, na kterou se upínají svaly a šlachy. Pravá kost tvořena kostní tkání se vyskytuje jen u vyšších obratlovců: obojživelníků, plazů, ptáků, savců a některých ryb. Souhrn všech kostí v těle se nazývá kostra. Lidská kostra dospělého člověka má přibližně 209 až 214 kostí. Podrobnější informace naleznete v článku osifikace. Kosti vznikají z vaziva (intramembranózně) nebo chrupavky (enchondrálně) procesem zvaným kostnatění čili osifikace. Růst do šířky se uskutečňuje díky okostici, růst do délky je možný do určitého stadia vývoje jedince díky růstové ploténce. Někteří živočichové, například plazi, ale rostou po celý život. V průběhu zárodečného vývoje obratlovců nejprve vzniká nezralá vláknitá kost bez stop lamelární struktury; v podstatě se jedná o množství kostních buněk obklopených neuspořádanými vlákny kolagenu. Až postupně vzniká kost, která má uspořádanou stavbu – tzv. lamelární kost. Tato lamelární kost následně zraje dvěma způsoby: buď přímým kostnatěním z jistých osifikačních jader, nebo přes chrupavčité stadium. Většina lidských kostí vzniká "přes chrupavku". Výjimkou jsou zejména některé dermální kosti (některé kosti lebky, hrudní koš) a sezamoidní kosti, vznikající intramembranózně, tedy v podstatě osifikací vazivové tkáně. Kostní tkáň je typem pojiva, které je typické mineralizací mezibuněčné hmoty. Minerální složku, která může tvořit až 65% hmotnosti kosti, tvoří submikroskopické krystaly fosforečnanu vápenatého, hydroxyapatitu. Krystaly jsou vázány na kolagenní vlákna. Mezibuněčnou hmotu produkují buňky osteoblasty. Mají bohatou organelovou výbavu a dlouhé výběžky, kterými jsou v kontaktu s ostatními osteoblasty a s cévou přivádějící živiny. Nemineralizovaná kostní hmota se nazývá ossein, až postupem času dochází k ukládání minerálů. Ve chvíli, kdy se osteoblast obklopí vyprodukovanou mezibuněčnou hmotou, změní se na osteocyt - buňku uzavřenou okolní kostí, s okolím spojenou pouze výběžky. Osteoklasty jsou obrovské (i 100 μ), mnohojaderné buňky, které naopak kostní tkáň odbourávají. Produkují kyselou fosfatázu a kolagenázu a resorbují vytvořenou kostní tkáň, čímž umožňují přestavbu kosti. Makroskopicky lze kost rozdělit na kompaktní a spongiózní (houbovitou). Při pozorování v mikroskopu však zjistíme, že oba typy mají stejnou základní histologickou stavbu. Histologicky rozlišujeme dva typy kostní tkáně: primární (nezralou, vláknitou kost) a sekundární (zralou, lamelární kost). Oba typy obsahují stejné stavební jednotky, rozdíl je v uspořádání kolageních vláken. Zatímco v nezralé vláknité kosti probíhají vlákna náhodně, neuspořádaně, ve zralé kosti jsou uspořádána do lamel. Při tvorbě každé kosti (růstu i hojení) je vytvořena nejprve nezralá vláknitá (fibrilární) kost.

Question: Kolik cca kostí má lidská kostra dospělého člověka?

Answer: 209 až 214


Charlie Chaplin

Context: Charlie Chaplin, vlastním jménem Sir Charles Spencer Chaplin (16. dubna 1889 Londýn - 25. prosince 1977 Corsier-sur-Vevey, kanton Vaud, Švýcarsko) byl anglický herec, režisér a scenárista, který patřil k nejslavnějším světovým filmovým tvůrcům 20. století. Své filmy vytvářel od námětů přes scénář, režii až po účinkování v hlavní roli. Chaplinovi rodiče se živili jako pouliční hudebníci. Matka jeho otce - babička rozená Smith, byla poloviční cikánka po matce původem z Francie nebo Španělska. Již v roce 1952 nebylo možno nalézt doklad o Chaplinově narození, a jeho původ je obestřen rouškou tajemství. K herectví se dostal už jako osmiletý, když pracoval jako divadelní umělec. Začínal na scénách londýnských kabaretů a music-hallů jako burleskní komik s výrazným pantomimickým talentem. V letech 1906-1907 působil v Caseyho cirkuse a v letech 1907-1913 vystupoval v zájezdovém divadle divadelního podnikatele Freda Karna (největší úspěch slavil s představením Noc v londýnském music-hallu). V roce 1912 odjel do Spojených států amerických. V Hollywoodu se seznámil s filmovým producentem a režisérem Mackem Sennettem, s nímž společně podepsal produkční smlouvu s filmovou společností Keystone, specializující se na natáčení grotesek. V roce 1914 vytvořil jednu z nejslavnějších filmových postav - komickou postavu tuláka Charlieho, která se stala celosvětově slavnou. Chaplin byl první, kdo do kinematografie vnesl opravdové lidské hodnoty. Po formální stránce diváky příliš neoslňoval filmovou montáží (scény natáčel většinou v polocelkových či celkových záběrech bez dynamických střihů). Po druhé světové válce se názorově rozešel s filmovým Hollywoodem. V roce 1953 mu po pobytu mimo Spojené státy americké pro jeho "neamerickou činnost" nebyl umožněn návrat. Stal se obětí mccarthismu. Usadil se tedy ve Švýcarsku. Návrat do Spojených státu amerických mu povolili až v roce 1972, kdy mu byl udělen čestný Oscara za celoživotní dílo. Jeho poslední manželkou byla Oona O'Neillová, dcera dramatika Eugena O'Neilla, se kterou měl celkem osm dětí. Nejstarší dcera z tohoto manželství, Geraldine Chaplinová, se stala tanečnicí a herečkou. Dnes má hvězdu na Hollywoodském chodníku slávy. Chaplin uměl své myšlenky vyjadřovat nejen na filmovém plátně a hudebně. Dokladem toho je jeho vlastní biografie s názvem Můj životopis (1964), který u nás vyšel poprvé již o tři roky později v překladu Františka Vrby. V knize se autor zcela bez skrupulí ohlíží za svým životem a popisuje jednotlivé události tak, jak je vnímal. Dokumentuje svou cestu k úspěchu v dobových souvislostech se všemi okolnostmi, které jej provázely. Velkou část knihy věnuje svému chudému dětství.

Question: Ve kterém státě zemřel Charlie Chaplin?

Answer: Švýcarsko


Lamanšský průliv

Context: V angličtině je průliv nazýván The Channel nebo The English Channel, La Manche je pak pojmenování francouzské. Z hlediska geologického vznikl Lamanšský průliv velice nedávno, zhruba před 10 000 lety, teprve po skončení poslední doby ledové, kdy tající ledovce zvýšily hladinu moří. Do té doby byla Velká Británie spojena s evropskou pevninou. Vzdušnou cestou byl Lamanšský průliv poprvé překonán 7. ledna 1785, kdy Francouz Jean-Pierre Blanchard a Američan John Jeffries přeletěli v balonu mezi Doverem a Calais. S letadlem těžším vzduchu uspěl jako první Francouz Louis Blériot 25. července 1909 (směrem z Francie do Anglie). Prvním plavcem přes kanál La Manche (vzdálenost 36 km) byl Angličan Matthew Webb v roce 1875. Překonání průlivu z Doveru do Calais mu trvalo 21 hodin a 45 minut. V roce 1926 se Američanka Gertrude Ederleová vydala opačným směrem a po 14 hodinách a 39 minutách vystoupila z vody jako první žena. Nejrychleji přeplaval kanál australský plavec Trent Grimsey, v roce 2012 to zvládl za 6:55. Překonal tak čas 6:57 bulharského plavce Petara Stojčeva z roku 2007. Nejrychlejší ženou je naše Yvetta Hlaváčová, 7:25 v roce 2006. Nejčastěji překonala kanál britka Alison Streeter (43×). V historii vzniklo několik projektů spojení pro pozemní dopravní prostředky. Dlouhodobě tento účel plní trajekty, na konci 20. století byl ale vybudován podmořský Eurotunel, umožňující přímé vlakové spojení (včetně železniční přepravy automobilů).

Question: Jak se jmenoval Angličan, který byl prvním plavcem přes kanál La Manche?

Answer: Matthew Webb


Hans Christoff Königsmarck

Context: Hans Christoff Königsmarck Hans Christoff Königsmarck Hans Christoff Königsmarck Narození 12. prosinec 1605 Kötzlin, Altmark Úmrtí 20. únor 1663(ve věku 57 let) Stockholm Manžel(ka) Agathe von Leesten Děti Beata Elisabet von KönigsmarckKurt Christoph von KönigsmarckOtto Wilhelm Königsmarck Příbuzní Johanna Eleonora De la Gardie a Ebba Maria De la Gardie (vnoučata) Vojenská kariéra Hodnost Polní maršál Války Třicetiletá válka Bitvy Švédské obléhání Prahy multimediální obsah na Commons Hans Christoff Königsmarck, vévoda Tjustský (12. prosince 1605 – 20. února 1663[1]) byl generál švédských vojsk za třicetileté války. V Čechách proslul především obléháním Prahy na samotném konci války (31. července – 1. listopadu 1648). Životopis Narodil se v Kötzlinu (nyní Kyritz), Altmark na území Braniborska jako syn Conrada von Königsmarcka a Beatrix von Blumenthal. Za třicetileté války proslul rychlými výpady a drancováním. Roku 1640 dosáhl hodnosti generála, v roce 1645 se stal guvernérem Brém, v roce 1645 pak člen Švédské státní rady a roku 1655 dosáhl hodnosti polního maršála. V roce 1655 nechal postavit hrad v Lieth a pojmenoval ho po své ženě Agathenburg. Jméno hradu pak nahradilo původní název obce. Vojenská kariéra Vojenskou kariéru zahájil v císařské armádě, ze které v roce 1629 odešel v hodnosti kapitána. Po vylodění krále Gustava II. Adolfa v Německu roku 1630 vstoupil do švédských služeb. Pod velením generálů Lennarta Torstensona a Carla Gustava Wrangela mu bývalo svěřováno velení samostatně operujícího sboru. S ním pak v Německu drancoval a verboval posily. Ve službách generála Torstenssona byl neocenitelný pomocník, který mimo jiné hrál hlavní roli ve vítězství v bitvě u Jüterbogu a dobytí arcibiskupství v Brémách. Byl ustaven do role guvernéra Brém, kterou zastával až do své smrti. V roce 1641 spolu s Wrangelem v bitvě u Wolfenbüttelu porazili Rakušany vedené Leopoldem Habsburským.[2] Königsmarck také přinutil v roce 1645 Jana Jiřího I. Saského, významného císařského spojence, k půlročnímu příměří. V témže roce ale vystřídal Wrangel ve velení nemocného Torstenssona. Königsmarck měl problémy podřídit se velení mladšího Wrangela a jednal nezávisle na jeho rozkazech. V roce 1648 se jeho vojska rychle přemístila k Praze. Díky znalosti slabiny v opevnění, kterou Königsmarck získal od císařského zběha podplukovníka Arnošta Ottowalského[3], obsadila Malou Stranu a Pražský hrad a vyrabovala jej. Na přímou žádost královny Kristýny nechal Königsmarck zabavit velmi cenné sbírky císaře Rudolfa II. na Pražském hradě a nechal je převézt do Švédska. Následovalo dlouhé ostřelovaní opevněného zbytku Prahy, přičemž obránci podnikali protiútoky, ale z důvodu nedostatku střelného prachu začali obránci Prahy vyjednávat o příměří.

Question: Čím proslul v Čechách Hans Christoff Königsmarck?

Answer: obléháním Prahy


Těstoviny

Context: Těstoviny jsou potravinový produkt, který se vyrábí z nekynutého a chemicky nekypřeného těsta. Pocházejí z Itálie. Připravují se zejména z pšenice, pitné vody a přídavných látek k jejich obarvení nebo ochucení. Těstoviny se doporučují vařit v osolené vodě (zhruba jeden litr vody na 100 g těstovin). Rozlišujeme těstoviny vaječné a bezvaječné. Dále se můžeme setkat s těstovinami semolinovými, celozrnnými pšeničnými nebo špaldovými, ječnými nebo žitnými. V obchodech zdravé výživy jsou dnes k dostání také těstoviny z bezlepkové mouky - pohankové, kukuřičné nebo rýžové. Těstoviny pocházejí z Itálie, první zmínka o nich pochází z 1. století n. l. ve známé Apiciově knize (který žil v době císaře Tiberia), kde je popisována příprava sekaného masa nebo ryb obložených těstovinami "lasagne". Druhý historický záznam pochází z dvanáctého století, kdy Gugliemo di Malavelle popisuje hostinu, při které se podávaly macarrones sen logana, což v překladu znamená těstoviny v omáčce. A o století později se v historii objevuje těstovina Jacopore da Todi. Tortellini: těstovinové taštičky ve tvaru prstýnku, ve kterých se skrývá maso nebo sýrová náplň. Tortellini [čti tortelíny, množné číslo od italského slova tortellino, v překladu "malý koláček"] jsou italské semolinové těstoviny v podobě kroužku neboli prstýnku s různými náplněmi pocházející z italské provincie Bologna. Vybrat si můžete tortellini s náplní masovou, sýrovou, houbovou nebo ricotta/špenát. Tradiční výrobci tortellin jsou Pastifico Bolognese a Azienda Cerlacchia. Ravioly: těstovinové taštičky ve tvaru čtverečků. Ravioli [množné číslo od italského slova raviolo, pocházející ze slovesa riavolgere "zabalit"] jsou italské semolinové těstoviny v podobě čtverečku, zvané též taštičky, s masovou náplní, typické pro italský region severní Itálie Emilia Romagna. Cappelleti: plněné těstoviny ve tvaru malých kloboučků. Canelloni: závitky z nudlového těsta plněné různými náplněmi. Cannelloni (čti kanelóny) jsou těstoviny ve tvaru dutého válečku, které se plní většinou sýrem, ricottou, špenátem nebo mletým masem a zapékají v troubě s bešamelovou nebo rajčatovou omáčkou.

Question: Z čeho se vyrábí těstoviny?

Answer: z nekynutého a chemicky nekypřeného těsta


Batman

Context: V České republice vydávají komiksové knihy Batman nakladatelství BB/art a Crew. 1997 - Batman: Monstra ve stoce (Crew 1) / (Jan Strnad a Kevin Nowlan: Batman Black and White #4 - ". Monsters in the Closet", 1996) 1997 - Batman: Kaměňák (Crew 3-5) / (Alan Moore a Brian Bolland: Batman: The Killing Joke, 1988) 1998. - Batman: Černý a bílý svět (Crew 7) / (Neil Gaiman a Simon Bisley: Batman Black and White #2 - "A Black & White World", 1996) 1998 - Batman. : Dobrý člověk ještě žije (Crew 10) / (Brian Bolland: Batman Black and White #4 - "An Innocent Guy", 1996) 2001-02 - Batman: Darkness. (Crew 17-19) / (Scott Lobdell, Jeph Loeb a Marc Silvestri: Darkness/Batman, 2000) 2003 - Batman: Dokonalý pár (Crew 2/1. ) / (Bruce Timm: Batman Black and White #1 - "Two of Kind", 1996) 2003 - Batman: Věčný smutek (Crew 2/4) / (Ted McKeever. : Batman Black and White #1 - "Perpetual Mourning", 1996) 2003 - Batman: Drobné přestupky (Crew 2/5) / (Howard Chaykin: Batman Black and White #. 1 - "Petty Crimes", 1996) 2004 - Batman: Chorobopis (Crew 2/7) / (Paul Dini a Alex Ross: Batman Black and White vol. 2 - ".

Question: Jaká komiksová postava je stvořená Bobem Kanem a Billem Fingerem?

Answer: Batman


Whisky

Context: Whisky je alkoholický nápoj destilovaný z obilnin, zrající v dřevěných sudech (většinou dubových). Podle znalců nechutnají žádné dvě značky whisky stejně. Převážně v Americe se ale whisky připravuje destilací z kukuřice. Není pravda, že míchané whisky jsou podřadnější. Některé z nejdůležitějších whisky na světě jsou směsi. == Druhy whisky == Na světě existuje několik základních druhů whisky. Zatímco ve Skotsku, Walesu a Kanadě se používá označení whisky, v Irsku a Spojených státech je to whiskey. Skotská whisky, nejčastěji dvakrát destilovaná z ječmenného sladu, sušeného většinou kouřem z rašeliny. Irská whiskey, třikrát destilovaná a minimálně tři roky skladovaná v dubových sudech. Americká whiskey je nejčastěji destilovaná z kukuřice. Bourbon je americká whisky pocházející ze státu Kentucky, která obsahuje nejméně 51 % kukuřice (např. Jim Beam). Ke zrání se ukládá do výhradně nových dubových sudů, které jsou před použitím zevnitř požahovány, což Bourbonu dává charakteristickou kouřově-dřevitou chuť. Whisky z jiných amerických států se většinou neoznačuje jako bourbon, i když podle amerických potravinářských norem bourbonem je, nejznámější je Tennessee whiskey (např. Jack Daniel's). Rye whisky, americká žitná whisky, obsahující min. 51% žita Kanadská whisky, většinou jemnější a z více druhů obilovin, obsahuje obvykle žito, byť v malém množství, výjimkou je whisky Alberta Premium, která je téměř stoprocentní žitnou.U whisky je dále rozeznáváno stáří, přesněji řečeno doba zrání ve dřevěných sudech (v lahvích totiž již whisky nezraje).

Question: Je whisky alkoholický nápoj získávaný destilací ovocného kvasu?

Answer: Whisky je alkoholický nápoj destilovaný z obilnin, zrající v dřevěných sudech (většinou dubových).


György Klapka

Context: György Klapka, maďarsky Klapka György, také známý jako Georg, nebo George Klapka(7. dubna 1820, Temešvár, dnes Rumunsko – 17. května 1892, Budapešť, Rakousko-Uhersko), byl maďarský armádní generál a politik, účastník uherské revoluce v letech 1848/1849. == Život == Narodil se v sedmihradském městě Temešvár, v dnešním Rumunsku. V roce 1835 absolvoval gymnázium a následně začal studovat na vojenské dělostřelecké škole ve Vídni. Od roku 1838 byl důstojníkem habsburské armády. V roce 1842 se stal členem elitní uherské gardy ve Vídni. Po vypuknutí uherské revoluce se přidal k uherským povstalcům, podílel se na organizování uherské národní armády v Pešti. Začátkem roku 1849 nahradil ve funkci generála Lázára Mészárose, jehož vojska byla poraženy u Košic. Velel honvédskému sboru o síle asi 18 000 mužů, operujícímu hlavně na území Horních Uher. V únoru až dubnu 1849 zvítězil nad habsburskými vojsky v bitvách u Kápolna, Isaszegu, Vacova, Tekovských Lužan a Komárna. V červenci 1849, když hlavní síly uherské armády odtáhly z Komárna pod vedením Artura Görgeye byl pověřen obranou pevnosti Komárno.

Question: Jaké revoluci se zúčastnil György Klapka?

Answer: uherské


Škrob

Context: Je to bílý prášek bez chuti a vůně, nerozpustný ve studené vodě. Jedná se o konečný produkt fotosyntézy rostlin. Škrob je polysacharid se vzorcem (C6H10O5)n složený z dvou různých polysacharidů: amylózy a amylopektinu, tvořených několika tisíci až desetitisíci molekul glukózy. Škrob kromě glukózy obsahuje v malém množství lipidy, proteiny a zhruba 25–35 % vody. Škrob není alkoholicky zkvasitelný, teprve enzymaticky (v trávicí soustavě živočichů včetně člověka) se odbourává na zkvasitelné sacharidy. Zahříváním škrobu se tvoří škrobový maz, jeho hydrolýzou vzniká škrobový sirup, škrobový cukr a glukóza. Pražením škrobu se tvoří dextrin. Důkaz škrobu v neznámé látce se provádí roztokem jódu, jehož přítomnost prozrazuje modrofialové zbarvení. Jedná se o polysacharid s funkcí zásobní látky. Ukládá se procesem asimilací v zásobních orgánech rostlin (semenech kukuřice, pšenice, rýže a dalších nebo v hlízách brambor) ve formě škrobových zrn. Zvláště bohaté na škrob jsou brambory, banány, obilniny a tapioka. Podle surovin, ze kterých je vyroben, rozeznáváme škrob bramborový, kukuřičný, pšeničný, rýžový a jiné. Získávání škrobu je mechanické – surovina je rozdrcena a škrob je z ní získán vypíráním. Škrob se používá například v potravinářství, v kvasném průmyslu, ve farmacii, k výrobě lepidel, nátěrů a apretur a pro výrobu škrobových derivátů.

Question: Jak se zbarví škrob v roztoku s jódem?

Answer: modrofialové


Václav Havel

Context: V roce 1956 vystoupil s kritickým projevem na konferenci Svazu spisovatelů v Dobříši. Po skončení základní vojenské služby (1957–1959) pracoval jako jevištní technik nejprve v Divadle ABC a od roku 1960 ve stejné pozici v Divadle Na zábradlí. Roku 1959 napsal svou první divadelní hru, jednoaktovku Rodinný večer. Jeho druhou hru, Zahradní slavnost, uvedlo Divadlo Na zábradlí 3. prosince 1963. V průběhu 60. let zároveň pracoval jako asistent režie Alfréda Radoka v Městských divadlech pražských. Dálkově studoval divadelní fakultu Akademie múzických umění, kterou absolvoval roku 1966, a stal se posléze dramaturgem Divadla Na zábradlí. Po osmileté známosti se 9. července 1964 oženil s Olgou Šplíchalovou. Roku 1965 se stal členem redakční rady literárního měsíčníku Tvář a v Divadle Na zábradlí uvedl hru Vyrozumění. Roku 1966 vydal svou první knihu Protokoly, jež vedle her Zahradní slavnost a Vyrozumění obsahovala sbírku typogramů a dva eseje. Během Pražského jara se Václav Havel stal jednou z důležitých postav liberálního, nekomunistického křídla podporovatelů reforem. Upozornil na sebe již v předvečer Pražského jara, když v červnu 1967 na IV. sjezdu československých spisovatelů pronesl kritický projev odsuzující dobové cenzurní praktiky, po kterém byl na příkaz Ústředního výboru Komunistické strany Československa (ÚV KSČ) spolu s Ivanem Klímou, Pavlem Kohoutem a Ludvíkem Vaculíkem vyškrtnut z kandidátky vedení Svazu československých spisovatelů. V březnu 1968 se připojil k otevřenému dopisu sto padesáti spisovatelů a kulturních pracovníků adresovanému ÚV KSČ. V dubnu téhož roku se stal předsedou Kruhu nezávislých spisovatelů a v časopise Literární listy uveřejnil text, v němž požadoval ukončení mocenského monopolu KSČ a zavedení systému více politických stran.

Question: Jak se jmenovala první kniha Václava Havla?

Answer: Protokoly


Aletschhorn

Context: Aletschhorn (4192 m n. m.) je hora v Bernských Alpách. Leží na území Švýcarska v kantonu Valais. Jedná se o druhý nejvyšší štít Bernských Alp. Nachází se v oblasti Jungfrau-Aletsch-Bietschhorn, která byla v roce 2001 zapsána na seznam světového dědictví UNESCO. Aletschhorn leží přibližně 10 km jižně od Eigeru. Na vrchol lze vystoupit od Konkordiahütte (2850 m n. m.), Hollandiahütte (3235 m n. m.), Oberaletschhütte (2640 m n. m.), Mittelaletschbiwak (3013 m n. m.) a Mönchsjochhütte (3650 m n. m.). Horu obklopují ledovce Aletschgletscher na severu, Oberaletschgletscher na jihozápadě a Mittelaletschgletscher na jihu. Na vrchol jako první vystoupili 18. června 1859 Johann Joseph Bennen, Peter Bohren, Victor Tairraz a Francis Fox Tuckett. == Odkazy == === Reference === V tomto článku byl použit překlad textu z článku Aletschhorn na polské Wikipedii. === Související články === Eiger Jungfrau Mönch === Externí odkazy === Aletschhorn na SummitPost.org Aletschhorn - výstup od chaty Konkordia

Question: Ve které zemi se nachází hora Aletschhorn?

Answer: Švýcarska


Context: Přečerpávací vodní elektrárna Dlouhé stráně je přečerpávací vodní elektrárna společnosti ČEZ vybudovaná v Hrubém Jeseníku v katastrálním území Rejhotice obce Loučná nad Desnou v okrese Šumperk, uvnitř CHKO Jeseníky. Jedná se o nejvýkonnější vodní elektrárnu v Česku – její instalovaný výkon je 2 × 325 MW. Hlavním úkolem elektrárny je zabezpečit stabilitu elektrizační soustavy, pro kterou je nezbytná rovnováha mezi aktuální spotřebou a výkonem dodávaným energetickými zdroji. Několikrát denně tak přechází z čerpadlového do turbínového režimu a naopak. Vlivem nástupu větrných a slunečních elektráren se výrazně zvýšila nestabilita systému.[zdroj? ] Proto v poslední době elektrárna přechází do čerpadlového režimu i během dne, zatímco dříve přecházela do tohoto režimu nejčastěji pouze v noci.[zdroj? ] PVE Dlouhé stráně disponuje nádržemi s výškovým rozdílem 510,7 m. Horní nádrž se nachází na vrcholu hory Dlouhé stráně v nadmořské výšce 1350 m a má provozní objem 2 580 000 m3 (celkový objem 2 719 750 m3) a zabírá plochu 15,4 ha, s největší hloubkou 26 m. Dolní nádrž leží na říčce Divoká Desná v nadmořské výšce 824,7 m a má celkový objem 3 405 000 m3 a plochu 16,3 ha. Při plném načerpání horní nádrže stoupne její hladina o 21,5 m a hladina dolní nádrže klesne o 22,2 m.. Horní nádrž je izolována 18cm vrstvou přírodního asfaltu, který byl dovezen z Albánie – byl totiž potřeba materiál, který bez poškození vydrží rozsah teplot od − do +60 °C. Vedle horní nádrže stojí malá mohyla, která uchovává původní výšku vrcholu hory, která byla jinak seříznuta asi o tři metry. Jelikož se areál elektrárny nachází uvnitř chráněné krajinné oblasti, je z ekologických důvodů celý provoz umístěn v podzemí. V kaverně o rozměrech 87,5 × 25,5 × 50 m jsou umístěny dvě 24 metrů vysoká turbosoustrojí s reverzními Francisovými turbínami, každá má výkon 325 MW (výkon v turbínovém režimu, v čerpadlovém režimu je maximum 312 MW; jedná se o největší reverzní vodní turbíny v Evropě). S horní nádrží je kaverna spojena dvěma přivaděči o průměru 3,6 m a délce 1547 a 1499 m, s dolní nádrží dvěma tunely o průměru 5,2 m a délce 354 a 390 m, na obou koncích mají přivaděče kulové uzávěry; při plném výkonu protéká každým přivaděčem 68,5 m3 vody za sekundu; celý objem nádrže je možné načerpat za sedm hodin.

Question: Jaký je instalovaný výkon přečerpávací vodní elektrárny Dlouhé stráně?

Answer: 2 × 325 MW


Pán prstenů

Context: Pán prstenů (v anglickém originále The Lord of the Rings) je epický román žánru hrdinská fantasy od Johna Ronalda Reuela Tolkiena, napsaný s přestávkami v letech 1937-1949. Patří mezi nejznámější fantasy příběhy, někdy bývá označován za zakládající dílo žánru. Jedná se o třetí nejprodávanější román vůbec - prodalo se přes 150 milionů výtisků. V roce 1957 získal cenu International Fantasy Award. Dílo je někdy označováno za trilogii, Tolkien je ale koncipoval jako celek složený ze šesti knih a původně si přál, aby vyšly v jednom svazku. Rozdělení do tří svazků včetně jejich pojmenování (Společenstvo Prstenu, Dvě věže a Návrat krále) prosadil vydavatel z obchodních důvodů. Tolkien napsal své smyšlené příběhy včetně Pána prstenů jako mytologii pro Anglii, která na tomto poli značně zaostávala za severogermánskými bratranci. Také potřeboval světy a legendy pro své umělé jazyky, neboť podle jeho slov "jazyk není živý, pokud nemá svoji historii, příběhy, které za ním stojí." Příběh popisuje světový konflikt dobra se zlem. Úkolem dobra v tomto příběhu je zničit Jeden prsten, který ve spojení se svým pánem Sauronem představuje děsivou ničivou sílu ohrožující celou Středozem. V knize sledujeme sjednocení mnoha národů a ras Středozemě v rozhodujícím zápase s Temným pánem Sauronem. V několika dějových liniích je představeno jak kolektivní hrdinství vojsk Západu, tak putování a individuální hrdinství jednotlivých členů Společenstva Prstenu. Ač to autor popíral, k atmosféře knih výrazně přispěla doba jejich vzniku-období druhé světové války a roků před i po ní.

Question: Do jakého žánru patří Pán prstenů?

Answer: fantasy


Edinburgh

Context: z konce 18. st. Královské muzeum (Royal Scottisch Museum) a National Gallery of Scotland (vlastní jednu z nejlepších sbírek výtvarného umění ve Skotsku, z období 15. až 20. st., díla Rembrandta, Van. Dycka, Rubense, britských malířů Reynoldse a Gainsborougha) Balmoral Hotel, nachází se na Princess St, jedna z dominantních staveb na Novém Městě, z roku 1902 ve victoriánském stylu Z nehistorických atrakcí je oblíbená místní zoo, kde lze spatřit mnoho různých druhů fauny, od šimpanzů, přes tygry, žáby až k ptactvu. Celé zoo je vystavěno směrem do kopce, což na vrcholu umožňuje návštěvníkům panoramatický pohled na historické centrum města. V Edinburghu sídlí skotský parlament a to v kontroverzní novostavbě, která vzbudila rozruch domácích jak svým vzhledem, tak hlavně cenou. Budova byla zprovozněna v září roku 2004. Ekonomika Edinburghu těží převážně z finančnictví, turismu a služeb. V oblasti finančnictví je to druhé nejdůležitější centrum po Londýnu ve Velké Británii. Nezaměstnanost je ve městě pouze 2,2 procenta. Bankovnictví má v Edinburghu bohatou historii již po dobu 300 let. Na jeho počátku stál vznik Skotské banky (Bank of Scotland). V dnešní době se Edinburgh řadí mezi šest nejvýznamnějších finančních center Evropy. V Edinburghu jsou dva profesionální fotbalové kluby, které oba hrají nejvyšší ligu SPL. Jsou to Hibernian FC (přezdívaní the Hibs, nebo Hibees) a Heart of Midlothian FC (the Jambos). V minulosti zde působil klub Meadowbank Thistle, který se v roce 1995 přesunul do města Livingston. Národní rugbyový tým hraje své zápasy na stadionu Murrayfield, patřící instituci Scottish Rugby Union. Dalšími populárními sporty jsou kriket a lední hokej. Edinburgh hostil v roce 1970 hry Commonwealthu. Dle oficiálních zdrojů byl počet obyvatel města v roce 2008 477 830. Tímto počtem se Edinburgh řadí na sedmé místo největších měst Velké Británie a Severního Irska co do počtu obyvatel. Z tohoto počtu bylo 247 736 žen a 230 094 mužů. Nejznámějším festivalem je Edinburský mezinárodní, který začíná pravidelně každý rok posledním týdnem v červenci a trvá do konce srpna, respektive začátku září. Od roku 1947 lze během tohoto festivalu spatřit mnoho umělců a výtvorů z různých odvětví kulturního života, počínaje baletem a konče pouliční serenádou. Bohatý program přiláká každoročně desetitisíce turistů z celého světa. V roce 2006 bylo uvedeno na 1867 představení na 261 různých místech. V Edinburghu a okolí panují podobné klimatické podmínky přímořského charakteru, jako na zbytku východního pobřeží Skotska, tj. mírné zimy a chladnější léta.

Question: Kolik profesionálních fotbalových klubů je v Edinburghu?

Answer: dva


Vlajka státu Mandžukuo

Context: Vlajka státu Mandžukuo Vlajka Mandžukua- státní vlajka pro civilní účely Vlajka Mandžukua byla jedním ze státních symbolů (vedle hymny a císařského znaku ) loutkového státu Mandžukuo pod vlivem Japonska. Vlajka Mandžukua byla inspirována čínskou vlajkou z roku 1912. Barvy Pět barev je přejatých z čínské vlajky roku 1912, symbolizující pět ras pod jednou střechou, výklad je ale poněkud jiný. Ke každé barvě byl mimo národa přiřazen také smysl různých lidských vlastností. Čínská vlajka, 1912 Žlutá- Mandžuové, jednota Rudá - Japonci, statečnost Modrá - Chanové, spravedlnost Bílá - Mongolové, čistota Černá - Korejci, odhodlanost Obecný popis Žlutá barva, symbolizující Mandžuský národ byla po celé délce vlajky, protože Mandžukuo bylo Japonci zamýšlené jako stát Mandžuů. Ostatní čtyři barvy byly v kantonu v pravém horním rohu. Strany vlajky byly rozmezeny v poměru 2:3. Služební vlajky a varianty vlajky Vlajka Císařského námořnictva Mandžukua Standarty vlajkových důstojníků Císařského námořnictva Mandžukua Admirál: Viceadmirál: Kontradmirál: Komodor: Vlajka udělovaná z zásluhy: Služební Válečná a námořní vlajka Poštovní vlajka Císařská vlajka Služební Vlajka hlídkových lodí Vlajka ministra obrany Vojenský letecký výsostný znak Civilní letecký výsostný znak Reference Flags of the World - Manchukuo (Japanese Puppet State in China) mw-parser-output .navbox-title .mw-collapsible-toggle{font-weight:normal} Mandžukuo (滿/Mǎ / Manshū) Státní symboly Vlajka • Znak • Hymna Ekonomika Chuan • Centrální banka Mandžuska • Jihomandžuská železnice • Letecká továrna Manšú • Automobilka Dowa • Aerolinie Mandžukua Ozbrojené síly Letectvo • Námořnictvo • Armáda • Císařská garda Významné osobnosti Císařská rodina: Pchu I (císař) Velitelé kwantungské armády: Otozó Jamada, Jošihiro Umezu Generálové, předsedové vlád: Čang Chaj-pcheng, Si Čchia (generálové MCA) • Čeng Siao-sü (předseda vlády do roku 1935) • Čang Ťing-chuej (předseda vlády od roku 1935)

Question: Čím byla inspirována vlajka státu Mandžukuo?

Answer: čínskou vlajkou z roku 1912


Cristiano Ronaldo

Context: FIFA Awards. Rec.Sport.Soccer Statistics Foundation (RSSSF) [online]. 2016-01-28 [cit. 2020-08-25]. Dostupné online. (anglicky) ↑ Award winners. European Sports Media (ESM) [online]. ? [cit. 2021-02-01]. Dostupné online. (anglicky) ↑ Spain - List of Topscorers ("Pichichi"). Rec.Sport.Soccer Statistics Foundation (RSSSF) [online]. Rev. 2020-09-29 [cit. 2021-02-01]. Dostupné online. (anglicky) 1 2 RIGG, Nicholas. Atletico Madrid snubbed at La Liga awards despite winning league ahead of Spanish giants Real Madrid and Barcelona. The Independent (UK) [online]. 2014-10-28 [cit. 2021-02-01]. Dostupné online. (anglicky) ↑ ENTIDADES NACIONAIS AGRACIADAS COM ORDENS PORTUGUESAS - Página Oficial das Ordens Honoríficas Portuguesas. www.ordens.presidencia.pt [online]. [cit. 2019-06-28]. Dostupné online. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Cristiano Ronaldo na Wikimedia Commons Osoba Cristiano Ronaldo ve Wikicitátech Profil hráče na Transfermarkt.com (anglicky) Profil hráče, www.madrista.cz Cristiano Ronaldo Životopis a profil hráče na stránkách Bilybalet.cz Profil hráče na Topforward (anglicky) Statistika na stránkách FIFA (anglicky) Profil hráče, national-football-teams.com (anglicky) mw-parser-output .navbox-title .mw-collapsible-toggle{font-weight:normal} Cristiano Ronaldo Medailisté - Mistrovství Evropy ve fotbale 2004 Řecko Antonios Nikopolidis • Kostas Chalkias • Fanis Katergiannakis • Giourkas Seitaridis • Stylianos Venetidis • Nikos Dabizas • Traianos Dellas • Angelos Basinas • Theodoros Zagorakis • Stelios Giannakopoulos • Angelos Charisteas • Vassilios Tsiartas • Demis Nikolaidis • Takis Fyssas • Zisis Vryzas • Pantelis Kafes • Georgios Georgiadis • Giannis Goumas • Michalis Kapsis • Jorgos Karagunis • Konstantinos Katsuranis • Dimitrios Papadopoulos • Vassilis Lakis Trenér: Otto Rehhagel Portugalsko Ricardo Pereira • Paulo Ferreira • Rui Jorge • Jorge Andrade • Fernando Couto • Costinha • Luís Figo • Petit • Pauleta • Rui Costa • Simã Sabrosa • Quim • Miguel Monteiro • Nuno Valente • Beto • Ricardo Carvalho • Cristiano Ronaldo • Maniche • Tiago Mendes • Deco • Nuno Gomes • José Moreira • Hélder Postiga Trenér: Luiz Felipe Scolari Česko Petr Čech • Jaromír Blažek • Antonín Kinský • Zdeněk Grygera • Pavel Mareš • Tomáš Galásek • René Bolf • Marek Jankulovski • Vladimír Šmicer • Karel Poborský • Jan Koller • Tomáš Rosický • Pavel Nedvěd • Vratislav Lokvenc • Martin Jiránek • Štěpán Vachoušek • Milan Baroš • Tomáš Hübschman • Marek Heinz • Roman Týce • Jaroslav Plašil • Tomáš Ujfaluši • David Rozehnal

Question: Který fotbalista získal roku 2009 cenu za nejhezčí gól roku?

Answer: Cristiano Ronaldo


Jarda Svoboda

Context: Jarda Svoboda, vlastním jménem Jaroslav Svoboda, (* 31. května 1966 Kolín) je český zpěvák, kytarista, textař, skladatel a výtvarník známý hlavně jako frontman kapel Otcovy děti a Traband. Pochází ze Zásmuk u Kolína a ačkoli hraje na několik hudebních nástrojů, je v hudbě samouk. Vystudoval výtvarnou výchovu a český jazyk na Pedagogické fakultě Univerzity Karlovy a působil jako učitel na základní škole. Vystřídal však i mnoho jiných zaměstnání, např. topič, barman, dramaturg hudebního klubu, pečovatel, editor teletextu České televize, sociální pracovník. V letech 1988 až 1993 vedl křesťansky orientovanou kapelu Otcovy děti; sám přitom není členem žádné církve, k zájmu o křesťanství a židovství se dostal přes faráře a hudebníka Svatopluka Karáska. Roku 1995 založil a od té doby vede kapelu Traband a je autorem či spoluautorem většiny jejích písní. V roce 2003 společně s Michalem Horáčkem realizoval společný projekt a CD Tak to chodí, na který navázal i spoluprací v jedné písni na novějším Horáčkově albu Ohrožený druh (2008). Tři desky Trabandu Hyjé! , Přítel člověka a Domasa získaly výroční cenu Akademie populární hudby Anděl v kategorii "worldmusic", resp. "folk a country". V letech 1998-2000 hrál také na kytaru ve skupině Zuby nehty. Od roku 2012 se účastní projektu, v němž Michal Hrubý (klarinet), Zuzana Hanzlová (Neočekávaný dýchánek, flétna), Petr Tichý (kontrabas) a samotný Svoboda (harmonium) zaaranžovali v 90. letech rekonstruované nápěvy Karla Reinera k staročeské hře Ester (původní partitura se nedochovala), realizované původně za 2. světové války v terezínském ghettu (i když původně vznikalo jako představení pro Déčko E. F. Buriana). Živě uvedené kvarteto své variace na Reinerovy motivy předvedlo 20. května 2012 v lounské židovská obřadní síni při vernisáž výstavy malíře a sochaře Tomáše Polcara ze Slavětína nad Ohří Arché, 26. října 2012 v libeňské synagoze, 28. ledna 2013 na.

Question: Frontman jaké kapely je Jarda Svoboda?

Answer: Otcovy děti a Traband


Bílá krvinka

Context: Nepochybně spolupracuje s imunitou vrozenou a má s ní mnoho společných rysů. Obecně se uvádí, že se poprvé vyvinula u nejstarších čelistnatých obratlovců: všichni čelistnatci (Gnathostomata), tedy obratlovci bez mihulí a sliznatek, mají podobné T-buněčné a B-buněčné receptory, MHC komplexy, ale probíhá u nich i unikátní jev označovaný V(D)J rekombinace. Situace u mihulí a sliznatek je poněkud nejasná, zvláště proto, že buňky nerozeznatelné od lymfocytů u nich jsou opakovaně nalézány, a navíc se objevují studie, které popisují určitý způsob rekombinace genů pro povrchové struktury, odlišný od V(D)J rekombinace. Zřejmě však nemají zmíněné TCR, BCR a MHC komplexy. Bílá krvinka čili leukocyt je vlastně sběrný termín popisující původně ty krevní buňky, které mají ve srovnání s červenými krvinkami světlejší barvu. Bílých krvinek známe mnoho druhů, jednotlivé typy se od sebe liší velikostí, tvarem jádra, vývojem i způsobem, jakým se podílejí na obraně organismu. Všechny ale mají několik společných znaků. Bílé krvinky jsou plnohodnotné a vcelku typické eukaryotické buňky. Ačkoliv všechny mají stejný původ z hematopoetické kmenové buňky, například monocyty dosahují rozměrů někdy až 30 mikrometrů, zatímco třeba některé lymfocyty mohou mít v průměru pouhých 6 mikrometrů. Bílé krvinky známé jako granulocyty mají obvykle jádro nepravidelného tvaru. Mladé nezralé granulocyty bývají tyčkovitého a různě pokřiveného tvaru. Dospělé granulocyty ve stadiu zralosti jsou laločnaté či dokonce segmentované (dělené na několik často propojených segmentů). Konkrétně například eosinofilní granulocyty mívají jádra dvoulaločnatá, neutrofily mají jádra mnoholaločnatá, jádra monocytů jsou obvykle jednolaločnatá či ledvinitá, a podobně. Naopak jádra lymfocytů, tedy malých bílých krvinek řazených mezi tzv. agranulocyty, jsou přibližně kulovitá a zabírají většinu cytoplazmy.

Question: Která z krevních buněk se významně podílí na přirozené imunitě?

Answer: Bílá krvinka


Kolibříkovití

Context: Kolibříci, kteří tvoří samostatnou čeleď kolibříkovití (Trochilidae), jsou malí, často velmi nápadně zbarvení ptáci. Proto se jim také někdy říká "létající drahokamy". Jde o endemické živočichy, kteří se vyskytují jen na americkém kontinentě. (V Česku a střední Evropě může být tento ptačí druh snadno zaměněn za dlouhozobku, což je ovšem motýl z čeledi lišajovitých.) Kolibříci jsou velmi zdatnými letci. Za sekundu mohou mávnout křídly 12× až 90× (v závislosti na druhu), díky čemuž se mohou ve vzduchu doslova zastavit na místě. Dokážou také vyvinout rychlost větší než 15 m/s (54 km/h), a jako jediní zástupci ptačí říše dokážou létat pozpátku. V současné době rozeznáváme zhruba 325–340 druhů (v závislosti na taxonomickém zařazení). Kolibříci jsou ve velikosti viditelně odlišní, nejmenší zástupce celé čeledi, kalypta nejmenší, je zároveň i nejmenším ptákem světa, největším zástupcem je naopak kolibřík velký. Většinou se jedná o nápadně zbarvené, štíhlé ptáky s malými končetinami. S výjimkou hmyzu mají kolibříci nejrychlejší metabolismus ze všech živočišných druhů. Důvodem je zejména velmi rychlý a pro tělo značně vytížující tlukot křídel. Za minutu přitom jeho srdce vykoná až 1260 tepů, v noci, kdy je jeho metabolismus značně zpomalen, jeho výkon může klesnout až na 50–180 tepů/min. Živí se zejména nektarem rostlin, k čemuž jim napomáhá jejich dlouhý zobák, který je často u různých druhů odlišný a specializovaný pro určitý druh květu. V potravě přitom zcela odmítá nektar s nižším zastoupením cukrů než 10 %. Kvůli tomu, že je nektar málo výživný, požírá také drobný hmyz a jiné bezobratlé živočichy, zvláště pak v období rozmnožování. Létáním a hledáním potravy tráví kolibříci pouze 10–15 % dne, zbývajících 75–80 % zaujímá odpočinek.

Question: Dokáží kolibříci jako jediní ptáci létat pozpátku?

Answer: Dokážou také vyvinout rychlost větší než 15 m/s (54 km/h), a jako jediní zástupci ptačí říše dokážou létat pozpátku.


Vodní nádrž Orlík

Context: Vodní nádrž Orlík je součást Vltavské kaskády v jižních a středních Čechách. Byla vybudována v letech 1954-1961 a přehradila tok řeky Vltavy u Solenice na Příbramsku. Nese jméno zámku Orlík, který kdysi vystupoval na skále nad hlubokým údolím Vltavy a dnes se nachází jen pár metrů nad hladinou přehradního jezera. Přípravné stavební práce budoucího vodního díla Orlík začaly již v roce 1954 a to dříve, než projekt byl oficiálně schválen tehdejší vládou. Během stavby se denně střídalo přes 1 500 dělníků a samotná stavba si vyžádala 2 oběti. Vzniklému umělému jezeru muselo ustoupit 14 mlýnů, velký počet pil a 650 obytných a hospodářských staveb. Pro výstavbu přehrady byla vybudována dlouhá železniční vlečka z Tochovic. Po stavební stránce byla přehrada dokončena a slavnostně uvedena do provozu 22. prosince 1961 , 8 měsíců před stanoveným termínem dokončení. Poslední, IV. turbína vodní elektrárny byla spuštěna 10. dubna 1962. V průběhu výstavby vodního díla Orlík byly zatopeny následující vesnice a osady: Těleso Orlické přehrady je v řetězu vltavských přehrad největší, nejvyšší a nejmohutnější. Její 450 m dlouhá betonová tížní hráz dosahuje v koruně výšky 91 m. Vzdutí je dlouhé na Vltavě 68 km, na Otavě 23 km a na Lužnici 7 km. Největší hloubka je 74 m. Objemem zadržené vody se nádrž Orlík řadí na první místo v České republice. Stálý objem nádrže, určený kótou 330,0 m, činí 280 mil. m3. Zásobní objem je 374,5 mil. m3, z toho využitelný zásobní objem po kótu 351,6 m představuje 85 mil. m3. Ochranný objem nad touto úrovní činí 62,1 mil m3 s maximální hladinou na úrovni 354,0 m nad mořem. Celkový maximální teoretický objem vody tak může dosáhnout 716,6 mil. m3. Podrobnější informace naleznete v článku Vodní elektrárna Orlík. Vodní elektrárna je umístěna v levé části řeky u paty betonové hráze. Do provozu byla uvedena v letech 1960-61 a celkový instalovaný výkon činí 364 MW. Plného výkonu je elektrárna schopna dosáhnout za 2 minuty a plní důležitou roli při stabilizaci elektrické sítě.

Question: Jaké je největší těleso v řetězu vltavských přehrad?

Answer: Orlické přehrady


Moscovium

Context: umělý α 284Nh[2] 289Mc umělý 0,22 s α 285Nh[3] 290Mc umělý 16 ms α 286Nh[4] Není-li uvedeno jinak, jsou použityjednotky SI a STP (25 °C, 100 kPa). Bi⋏ Flerovium ≺Mc≻ Livermorium Moscovium (český název moskovium nevychází z odborných kruhů, ale ze zprávy ČTK,[5] a nelze ho zatím brát jako konečný; chemická značka Mc) je transuran s protonovým číslem 115. Historie 1. února 2004 publikoval tým ruských a amerických vědců zprávu o přípravě ununpentia (dnes moscovia) a ununtria (dnes nihonia).[6][7] 28. září tyto výsledky potvrdili japonští vědci. 4820 Ca + 24395 Am → 291115 Mc → 288115 Mc + 3 10 n → 284113 Nh + α 4820 Ca + 24395 Am → 291115 Mc → 287115 Mc + 4 10 n → 283113 Nh + α Atomy americia byly bombardovány atomy vápníku. Produktem byly čtyři atomy ununpentia. Tyto atomy se během sekundy rozpadly na ununtrium. Vzniklé ununtrium existovalo po dobu 1,2 sekundy, poté rozpad pokračoval. V roce 2013 byla existence ununpentia (dnes moscovia) prokázána spektroskopicky.[8][9] V prosinci 2015 Mezinárodní unie pro čistou a užitou chemii potvrdila splnění kritérií pro prokázání objevu nového prvku, Uup uznala za objevené spolupracujícími týmy vědců ze Spojeného ústavu jaderných výzkumů v Dubně (Rusko), Lawrence Livermore National Laboratory (Kalifornie, USA. ) a Národní laboratoře Oak Ridge (Tennessee, USA) a vyzvala objevitele k navržení konečného názvu a značky.[10][11] Konečným návrhem objevitelů byl název moscovium a značka Mc. Prvek je takto pojmenován na počest Moskvy, hlavního města země objevitelů.[12][5] Tento návrh konečného pojmenování předložila IUPAC v červnu 2016 k veřejné diskusi[12] a 28. listopadu 2016 schválila jako konečné pojmenování a značku.[13] Izotopy Dosud (2018) jsou známy následující izotopy moscovia: IzotopRok objevuReakcePoločas přeměny 287Mc2003243Am(48Ca,4n)32 ms 288Mc2003243Am(48Ca,3n)87 ms 289Mc0,22 s 290Mc16 ms 291Mc ? Odkazy Reference ↑ NDS ENSDF. www-nds.iaea.org [online]. [cit. 2019-03-25]. Dostupné online. [nedostupný zdroj]↑ NDS ENSDF. www-nds.iaea.org [online]. [cit. 2019-03-25]. Dostupné online. [nedostupný zdroj]↑ NDS ENSDF. www-nds.iaea.org [online]. [cit. 2019-03-25]. Dostupné v archivu pořízeném z originálu dne 2020-07-07. ↑ NDS ENSDF. www-nds.iaea.org [online]. [cit. 2019-03-25]. Dostupné online. [nedostupný zdroj]1 2 Moskva, Japonsko, Tennessee.

Question: Jakou má chemickou značku Moscovium?

Answer: Mc


Frankovka

Context: Frankovka Hrozny odrůdy Frankovka v Burgenlandu, Rakousko Frankovka, též Fraňkovka, (zkratka Fr, název dle VIVC Blaufränkisch) je starobylá moštová odrůda révy vinné (Vitis vinifera), určená k výrobě červených vín. Jde o spontánního křížence odrůdy Gouais blanc (Heunisch) s doposud nezjištěnou odrůdou. Popis Réva vinná (Vitis vinifera) odrůda Frankovka je jednodomá dřevitá pnoucí liána dorůstající v kultuře až několika metrů. Kmen tloušťky až několik centimetrů je pokryt světlou borkou, která se loupe v pruzích.[1] Úponky révy jsou středně dlouhé, umožňují této rostlině pnout se po pevných předmětech. Růst je bujnější až bujný, se vzpřímenými až polovzpřímenými letorosty. Včelka je zelená, slabě ochlupená. Vrcholek letorostu je otevřený, světle zelený s bronzovým nádechem, silně pigmentovaný antokyaniny, lesklý, slabě bíle pavučinovitě ochmýřený. Internodia a nodia jsou zelená, z osluněné strany fialově hnědá, takřka lysá, pupeny jsou silně pigmentované antokyaniny. Mladé lístky mají světle zelenou barvu s vínově červeným nádechem, jsou takřka bez ochmýření. Jednoleté réví je červenohnědé, podélně jemně čárkované, eliptického průřezu, značně křehké, což znesnadňuje práce při vyvazování tažnů. Zimní pupeny jsou středně velké, široké, špičaté. List je středně velký až velký, okrouhlý, nečleněný nebo tří- až pětilaločnatý s velmi mělkými až mělkými horními bočními výkroji. Vrchní strana čepele listu je hladká, slabě puchýřnatá, tmavozelená, tvar čepele je ledvinovitý, s protáhlým středním lalokem, rub listu je lysý. Řapíkový výkroj je ve tvaru písmene „V“ nebo lyrovitý s ostrým dnem, většinou otevřený, zřídka lehce překrytý, řapík je krátký nebo středně dlouhý, stejně dlouhý, jako medián listu, narůžovělý, žilnatina listu je pouze slabě pigmentovaná antokyaniny. Listy se na podzim barví do vínově červena. Oboupohlavní pětičetné květy v hroznovitých květenstvích jsou žlutozelené, samosprašné. Plodem je středně velká až velká (14-16 x 14 mm, 1,2-1,6 g), kulatá bobule jednotné barvy a velikosti, se silnou, průměrně, celoplošně voskovitě ojíněnou slupkou. Barva bobule je tmavomodrá až modročerná, dužnina je bez zbarvení, velmi řídká, plné chuti, s 3-4 semeny. Slupka obsahuje velké množství červeného barviva. Semeno je středně velké, kulovité až elipsoidní, zobáček je krátký. Stopečky bobulí jsou středně dlouhé, obtížně oddělitelné. Hrozen je střední až velký (18-19 x 15-16 cm, 142-216 g), válcovitě-kuželovitý, křídlatý, středně hustý až hustý, s velmi krátkou (do 3 cm), silnou, zelenou až průměrně lignifikovanou stopkou.

Question: Křížencem kterých odrůd vína je Frankovka?

Answer: Gouais blanc (Heunisch) s doposud nezjištěnou odrůdou


Oscar Wilde

Context: Oscar Fingal O'Flahertie Wills Wilde (16. října 1854, Dublin - 30. listopadu 1900, Paříž) byl v Anglii působící dramatik, prozaik, básník a esejista irského původu. Jeho otec William byl přední irský oční a ušní chirurg, jeho matka Jane byla úspěšnou spisovatelkou a irskou nacionalistkou, píšící pod jménem "Speranza". Oscar Wilde studoval s výborným prospěchem klasickou filologii v Dublinu a na Oxfordu, kde začal psát verše a seznámil se s dekadentními názory, které na něho měly velký vliv. Žil svobodně bez ohledu na konvence a pokryteckou morálku vyšších vrstev viktoriánské Anglie, vědomě šokoval prudérní společnost. Dne 29. května 1884 se oženil s Constance Lloydovou, jejíž finanční zabezpečení mu umožnilo žít v relativním luxusu. Oscar Wilde byl citlivým a milujícím otcem dvou synů - Cyrila a Vyvyana. Od roku 1891 udržoval blízký vztah s lordem Alfredem "Bosie" Douglasem, což naráželo na nevoli Bosieho otce, markýze Queensberryho. Ten se 19. února 1895 pokusil vyvolat skandál na premiéře Wildeovy hry Jak je důležité míti Filipa, načež Bosie přesvědčil Wildea, aby otce žaloval pro urážku na cti.

Question: Jakého původu byl Oscar Wilde?

Answer: irského


Sebevražda

Context: ] Mnohem častěji (80 % případů) sebevraždu páchají muži. V roce 2012 se v Česku zabilo 277 žen a 1 370 mužů, v roce 2013 pak 332 žen a 1 408 mužů.[zdroj? ] Podle odborníků je tento poměr způsoben zejména tím, že muži jsou v této činnosti důslednější. Pokud se k takovému kroku rozhodnou, čin skutečně vykonají. Volí přitom střelnou zbraň nebo oběšení, kde je šance na záchranu velmi malá. Ženy oproti tomu přistupují spíše k předávkování léky a lékařům se daří je zachránit. Většinou se jedná o sebevraždy demonstrativní, podle statistik ženy takové pokusy dělají 4× častěji než muži. Nejčastěji k tomuto činu přistupují lidé mezi 45 a 50 lety, nejčastějším způsobem je oběšení. Podle výzkumů je 30-90 % (záleží na postoji autora výzkumu) sebevražd spojeno s psychickými poruchami, typicky s depresemi, závislostí na alkoholu, schizofrenií a poruchami osobnosti (nejvíce s emočně nestabilní a antisociální). Počet sebevražd se do roku 2007 (včetně) dlouhodobě snižoval a očekává se, že tento trend bude, navzdory přechodnému zvyšování (2008-2013), dále pokračovat. To je způsobeno také kvalitnějšími antidepresivy a kvalitnější psychiatrickou péčí. Významné nárůsty počtu sebevražd jsou svázány s obdobím zásadních změn, ať již se jedná o třicátá léta 20. století (ekonomická krize, začátek 2. světové války) nebo přelom 60. a 70. let 20. století (normalizace). Poválečné maximum patří roku 1970 s 2 824 zemřelými sebevraždou. Zvláštní pozornost si zaslouží[zdroj?

Question: Čím je také způsobeno, že se počet sebevražd dlouhodobě snižuje?

Answer: kvalitnějšími antidepresivy a kvalitnější psychiatrickou péčí


Hebrejština

Context: Obě hebrejská označení jsou však doložena až z Mišny. Podrobnější informace naleznete v článku Hebrejské písmo. K zápisu hebrejštiny se používá hebrejské písmo, jehož podoba se v průběhu dějin proměňovala. V období 10. – 6. století př. n. l. se pro zápis hebrejštiny používalo tzv. paleohebrejské písmo, jež vycházelo z fénického písma. S rostoucím vlivem aramejštiny se však k zápisu hebrejského textu stále více užívaly aramejské znaky, jež byly pro zápis hebrejštiny uzpůsobeny do tzv. kvadrátního písma. V dalším průběhu se vyvinuly další typy hebrejského písma, svou výsadní pozici si však kvadrátní typ písma dochoval dodnes. Hebrejština se zapisuje zprava doleva a zpravidla jen pomocí 22 konsonantů, které tvoří abecedu. Vokály, akcenty a případně další znaky do abecedy nepatří a používají se jen jako pomůcka k zajištění správného čtení textu, a to zejména v případě posvátných hebrejských textů. Hebrejské číslice je kvazi-desítková abecední číselná soustava používající písmena hebrejské abecedy. Systém byl upraven z řeckých číslic na konci 2. století před naším letopočtem. Mezi nejstarší a nejdůležitější hebrejské písemné památky pocházející z doby izraelského a judského království patří tzv. Gezerský kalendář (10. stol. př.n.l.), Samařská ostraka (cca 8. stol. př.n.l.), Šíloašský nápis (cca 700 př.n.l.) nebo Lakíšská ostraka z Lachiše a Tel Aradu (zhruba z doby těsně před pádem Jeruzaléma v r. 586 př.n.l.). Tyto texty mají oproti biblické hebrejštině jednodušší formu, téměř se u nich nevyskytují písmena sloužící jako podklady pro samohlásky (tzv. defektivní psaní, např. צ oproti צ (skála), א oproti א (muž)). V těchto nápisech se rovněž nevyskytují pozdější diftongizované tvary ( י jn oproti י jajin, víno), naopak v Gezerském kalendáři se vyskytuje vzácná forma duálového tvaru ve statu konstruktu zakončená na -o (י jarcho, dva měsíce). Rovněž tyto nápisy obsahují některá slova, která se nevyskytují v biblické hebrejštině. Související informace naleznete také v článku Klasická hebrejština.

Question: Do jaké rodiny jazyků patří hebrejština?

Answer: Hebrejština


Kontinentální hokejová liga

Context: KHL má nejvyšší celkovou návštěvnost v Evropě s 5,32 miliony v základní části. == Struktura sezóny == Od roku 2010 se změnila struktura ligy, kluby jsou nyní rozděleny podle geografické polohy a vznikly dvě konference – Východní a Západní, každá konference se dále dělí do dvou divizí. Každý tým v sezóně hraje minimálně dvě hry proti každému z ostatních týmů. V play-off hraje nejlepších osm klubů z každé konference a to na čtyři vítězné zápasy, ve finále vítězové hrají o Gagarinův pohár. == Hráči == V ruských klubech KHL může hrát jen pět zahraničních hráčů, což znamená, že v základní sestavě může nastoupit pouze 5 hráčů, kteří nemají ruské občanství. Během minulé sezóny hráli v lize hráči minimálně třinácti různých národností. V posledních dvou letech vede KHL spor s NHL ohledně hráčů, kteří nedovoleně odejdou buď z KHL nebo z NHL. Asi nejznámějším hráčem, kterého se tento spor týká je Alexandr Radulov, který v roce 2008 utekl ze zámořského Nashvillu Predators do ruské Ufy. V říjnu 2010 byl konflikt mezi ligami vypořádán, když obě podepsali novou dohodu ke ctění jejich vzájemných smluv s hráči. == Historie složení týmů == Sezóna 2008/2009 – prvního ročníku se zúčastnilo 24 klubů z Ruska, Běloruska, Kazachstánu a Lotyšska.

Question: Jakou zkratku má Kontinentální hokejová liga?

Answer: KHL


Step (tanec)

Context: Step (z angličtiny) je druh tance, který tančí jak sóloví tanečníci, tak skupiny, převážně pouze nohama, zbytek těla jen vyvažuje, a provádění tance se neúčastní. Chodidla nohou vyklepávají patami a špičkami hudební rytmus. K tomuto účelu se nosí speciální obuv opatřená kovovými plíšky. I když Češi znají tento tanec pod pojmem step, v angličtině se používá převážně výraz tap dance. Existují i další názvy, například Clogging, což je jiná varianta tance, tzv. americký step. V poslední době v Česku vzrůstá popularita irského stepu. Americký step Clogging – westernové stepování Irský step Moderní step Street step neboli pouliční step Step vznikal od poloviny 18. století v oblasti New Yorku, kde mezi sebou v tancích soutěžili irští, skotští a afričtí přistěhovalci. Z této směsi "nožních tanců" z mnoha zdrojů se vyvinul původní tap. Koncem 19. století byl tanec znám pod názvem jazz dance. Step ovlivnil nový hudební žánr jazz. Do dnešních dnů se jazzová hudba, jako nejvhodnější, používá pro stepování. Je však možné stepovat i bez hudebního doprovodu. Od roku 1900 do roku 1955, byl tap dance převládajícím druhem tance na tanečních vystoupeních ve Spojených státech amerických. Ve všech městech Spojených států byli kvalifikovaní tanečníci. Řetězce sálů Vaudeville a T.O.B.A. (Black Vaudeville) najímaly mnoho profesionálních tanečníků. Vaudevillští tanečníci jezdili na turné po amerických městech. Putující umělci ovlivňovali tance po celé zemi, ovlivnil například i lindy hop, který některé prvky stepu přejal. Základem stepu jsou nejjednodušší kroky jako např. step, tap, stamp, pick-up, heel..., ze kterých jsou složeny složitější, např. rag time, crawling, the wizard of Oz, ... Tap – úder bříškem chodidla bez přenesení váhy Step – úder bříškem chodidla s přenesením váhy Brush – úder s menším švihem chodidla (! ) vpřed Back – úder s menším švihem chodidla vzad Heel – úder stojné paty Stamp – úder na celou plochu nohy s přenesením váhy Stomp – úder na celou plochu nohy bez přenesení váhy Dig – úder připomínající kopnutí Crawl – úder špičkou boty nejčastěji za stojnou nohou. Scuff – úder druhou (zadní) polovinou paty bez přenesení váhy Pick-up – úder bříškem chodidla ze zvednuté špičky Shuffle – brush a back Scuffle – scuff a step Flap – brush a step Bill Robinson (známý také jako Bill Bojangles Robinson, otec.

Question: Který tanec vyžaduje obuv opatřenou železnými plíšky?

Answer: Step


BK Kondoři Liberec

Context: BK Kondoři Liberec (celým názvem: Basketbalový klub Kondoři Liberec) je český basketbalový klub, který sídlí v Liberci v Libereckém kraji. Klub byl založen v roce 2005 s úmyslem přivést do Liberce prvoligový basketbal, proto si hned po založení koupil právo na účast v 1. lize. Okamžitě (sezóna 2005/06) se podařil postup do NBL kde odehrál 3 sezony. Od sezóny 2018/19 působí ve třetí nejvyšší basketbalové soutěži v České republice. Dne 29.4.2009 byl liberecký klub (100% podíl v klubu) odkoupen brněnskými podnikateli Jiřím Hosem a Radkem Konečným, kteří přesunuli licenci na NBL do Brna. V něm byl po finančnímu krachu BC Brno v roce 2008 a sestupu BBK Brno v roce 2007 vytvořen nový klub s názvem Basketball Brno. Důvodem pro prodej libereckého klubu byl malý zájem o basketbal v regionu a tím pádem i nedostatečná návratnost investic. Liberecké firmě MSV SYSTEMS CZ s.r.o (které dlouhodobě podporuje mládež Kondorů) nebyl osud týmu lhostejný, sehnala finance na další sezonu 2009/10 a odkoupila prvoligovou licenci od BK Jičín. Kondoři hrají domácí zápasy v liberecké hale Kort (Jeronýmova 570/22 , Liberec, PSČ 47001). Finanční prostředky pro sezonu [2010/11 ale byly velmi okleštěny, proto tým opustila většina hráčů. Liberečtí tuto situaci vyřešili, povolali hráče z okolních klubů a kádr doplnili odchovanci. Své domácí zápasy odehrává ve sportovní hale Kort s kapacitou 80 diváků. == Umístění v jednotlivých sezonách == Zdroj: Legenda: ZČ - základní část, červené podbarvení - sestup, zelené podbarvení - postup, fialové podbarvení - reorganizace, změna skupiny či soutěže == Odkazy == === Reference === === Externí odkazy === Oficiální stránky (česky)

Question: Ve kterém městě sídlí BK Kondoři Liberec?

Answer: v Liberci


Chráněná krajinná oblast Jeseníky

Context: AOPK ČR Regionální pracoviště Správa CHKO Jeseníky Poloha Stát Česko Česko Kraj Moravskoslezský a Olomoucký kraj Umístění Jeseník Souřadnice 50°2′37″ s. š., 17°12′37″ v. d. Geodata (OSM) OSM, WMF Chráněná krajinná oblast Jeseníky Další informace Kód 83 Web www.jeseniky.ochranaprirody.cz Obrázky, zvuky či videa v Commons Některá data mohou pocházet z datové položky.Tento box: zobrazit • diskuse CHKO Jeseníky je chráněná krajinná oblast v pohoří Hrubý Jeseník, vyhlášená v roce 1969. CHKO se nachází v severovýchodní části České republiky. Svou výměrou 744 km2 (dle GIS) se řadí k největším CHKO v České republice. CHKO leží na území Moravskoslezského a Olomouckého kraje, na částech okresů Jeseník, Šumperk a Bruntál. Do CHKO zasahují územní obvody obcí s rozšířenou působností – Jeseník, Šumperk, Bruntál, Krnov a Rýmařov. Do CHKO spadá celkem 61 katastrálních území, z toho 41 plně a 20 částí katastru. Sídlo Správy CHKO Jeseníky je v Jeseníku. Chráněná krajinná oblast Jeseníky byla zřízena Výnosem Ministerstva kultury ČSR č. j. 9886/69-II/2 ze dne 19. června 1969 podle §8 odst. 2 zákona č. 40/1956 Sb., o státní ochraně přírody. Součástí výnosu je příloha, kterou se vymezuje území CHKO (popis hranic), plocha CHKO je podle zřizovacího výnosu je 740 km2. Předměty ochrany Předměty ochrany nejsou ve vyhlášce přesně vyjmenovány. Důvodů k existenci CHKO Jeseníky je však několik:Petrovy kameny vysokohorské bezlesí – Pouze 3 pohoří v ČR dosahují výšek nad horní hranici lesa (Krkonoše, Hrubý Jeseník, Králický Sněžník). vysoká lesnatost a smrkové pralesy – Lesnatost dosahuje 80 % (Jeseníky jsou nejlesnatější CHKO v ČR), kromě smrkových pralesů stojí za pozornost i zachovalé fragmenty bučin. parková hranice lesa – Na rozdíl od Krkonoš nebo Tater v Jeseníkách nerostla kleč, proto se vyvinula unikátní hranice lesa připomínající parkovou úpravu. rašeliniště a prameny – Voda hraje velmi významnou úlohu v krajině, mnohá rašeliniště jsou chráněná v rámci přírodních rezervací, prameny zapříčinily vznik několika lázeňských středisek (Karlova Studánka, Jeseník, Lipová-lázně, Velké Losiny).NPR Rašeliniště Skřítek vzácné druhy rostlin a živočichů – Jedná se především o jesenické endemity, ale nejen o ně. lidová architektura – Posláním CHKO je také ochrana kulturního dědictví. štoly a podzemí – Na území CHKO je mnoho poddolovaných míst, která jsou nejen technickou památkou, ale také poskytují prostor jako zimoviště četným letounům. krajinný ráz, louky a meze – Např. květnaté druhově bohaté louky. geomorfologie – V CHKO se dají najít různé geomorfologické tvary, např. ledovcový kar Velké kotliny, mrazový srub Petrových kamenů, četná kamenná moře, zachovalá geomorfologie říčních toků a další.

Question: Jaká je rozloha Chráněné krajinné oblasti Jeseníky v kilometrech čtverečních?

Answer: 744


Tunisko

Context: Tunisko (oficiálně Tuniská republika) je stát v severní Africe. Jeho název je odvozen od pojmenování hlavního města Tunisu. Na rozloze 163 610 km2 žilo v roce 2013 přes 10,8 milionu lidí. Tunisko leží v Severní Africe, pouhých 150 km od Sicílie a tedy od Evropy. Na západě má 965 km dlouhou hranici s Alžírskem, na jihovýchodě 459 km s Libyí a ze severovýchodu a severu je jeho pobřeží v délce 1 148 km omýváno Středozemním mořem. Hlavním pohořím je masiv Dorsale, který je pokračováním pohoří Atlas. V severovýchodní části země poblíž hranic s Alžírskem je nejvyšší tuniská hora Džabal aš-Šánabí s výškou 1 544 m n.m. Severní části země vévodí náhorní pláně a úrodné údolí řeky Medžerda (Medjerda). Medžerda pramení ve východním Alžírsku a je jedinou stálou řekou v Tunisku (ostatní jsou sezónní). Jižně od horského masivu Dorsale se táhnou vyprahlé, neúrodné stepi, přecházející v šotty (solná jezera). Jižněji už je jenom poušť. Tunisko leží v subtropickém pásu. Horké suché léto zde trvá od května do října. Zimní období je mírné, chladné proudy z Atlantiku přináší vítr a déšť. V severních částech země je i jaro a podzim, byť mnohem kratší než v Evropě.

Question: Kterým mořem je omýváno Tunisko ze severovýchodu?

Answer: Středozemním


Leonardo da Vinci

Context: Leonardo di ser Piero da Vinci (15. dubna 1452 Anchiano u Vinci – 2. května 1519 Le Clos Lucé u Amboise) byl italský malíř, čelní představitel renesanční malby, mimo jiné autor nejslavnějšího obrazu všech dob, portrétu zvaného Mona Lisa (kolem 1503–06, Louvre, Paříž). Proslul také jako všestranná renesanční osobnost: vedle malířství byl i sochař, architekt, přírodovědec, hudebník, spisovatel, vynálezce a konstruktér. Byl nemanželským synem notáře Piera a venkovanky Cathariny. Narodil se ve 22.30 a byl pokřtěn za přítomnosti deseti kmotrů. Matka se o rok později provdala za muže jménem Accattabrigo, otec o čtyři měsíce dříve uzavřel sňatek s dcerou florentského notáře. Otec Leonarda uznal za vlastního a zajistil mu všeobecné vzdělání. O jeho dětství se nedochovaly žádné zápisy, a tak se o jeho mladických letech můžeme pouze dohadovat. O mladém Leonardovi se ví jen tolik, že byl příjemného vzhledu a tak silný, že mohl ohýbat železné pruty. Leonardo byl nadaný v mnoha různých oborech, počínaje malířstvím přes sochařství, stavitelství, hraní na loutnu, a v neposlední řadě byl také výborný vynálezce. Jako vědec předznamenal činnost Galilea Galileie, Francise Bacona, Isaaca Newtona a dalších. Měl správnou představu o pohybu planet, gravitaci, vlnění, hoření, o koloběhu krve atd. Jako vynálezce předvídal nebo navrhl princip bagrů, odstředivky, dmychadla, zemních vrtáků, kolesové lodi, letadla, padáku, potápěčského úboru, rýhované hlavně, šlapacího soustruhu, tiskařského lisu, závitníku a závitnice, tkacího stroje a mnoha dalších. Nakreslil spoustu různých skic, plánů či vynálezů, které se realizovaly až v 19. nebo 20. století. Leonardo da Vinci po sobě zanechal mnoho nedokončených maleb i vynálezů, a něco se i za ta staletí ztratilo – výzkum Leonardových deníků není dodnes ukončen. Zachovalo se 3 500 svazků technických náčrtků a 48 až dosud nalezených svazků rukopisů a poznámek, většinou šifrovaných. Leonardo také oplýval neobyčejnou sílou.[zdroj? ] 1457–1466 chodil ve Vinci do školy, 1466 se přestěhoval s otcem do Florencie. Ve věku 15 let nastoupil do učení v renomované dílně Andrea del Verrocchio společně se Sandrem Botticellim, Pietrem Peruginem a Lorenzem di Credi ve Florencii, kde namaloval anděla na obraze "Křest Krista". Při malbě použil jinou techniku malování, než jaká byla do té doby běžná, která umožňovala jasnější a výraznější barvy, a tak Leonardův anděl na celé kresbě vynikl a stal se dominantní postavou na plátně. Když k tomu připočteme jemnou techniku da Vinciho rukou, tak výsledek byl natolik kolosální, že i sám velký Verrocchio uznal, že ho jeho učedník s náskokem předstihl, a údajně se rozhodl, že sám již nikdy malovat nebude.

Question: Kdo je autorem portrétu Mona Lisa?

Answer: Leonardo di ser Piero da Vinci


Vikariát Tábor

Context: Vikariát Tábor Tento článek potřebuje úpravy. Můžete Wikipedii pomoci tím, že ho vylepšíte. Jak by měly články vypadat, popisují stránky Vzhled a styl, Encyklopedický styl a Odkazy. Konkrétní problémy: nezávislé zdroje Táborský vikariátDiecéze diecéze českobudějovická Provincie česká Okrskový vikář Mgr. Michal Pulec[1] Další úřad vikáře administrátor farnosti Tábor[2] Údaje v infoboxu aktuální k 2017 (VIII.) Kostel Proměnění Páně v Táboře Vikariát Tábor je jedním z deseti vikariátů českobudějovické diecéze. Skládá se ze 43 farností, v duchovní správě působí 17 kněží. Okrskovým vikářem je Michal Pulec, administrátor v Táboře. Vikariátní sekretář není obsazen. Na území vikariátu se nachází významné mariánské poutní místo Klokoty, které je jedním z míst v českobudějovické diecézi se Svatou bránou milosrdenství v rámci Jubilejního roku milosrdenství (8. 12. 2015 – 20. 11. 2016). Jedinou církevní školou v táborském vikariátu je Církevní základní škola Orbis-Pictus v Táboře. Seznam farností Farnosti vikariátu FarnostSprávceDalší duchovní ve farnostiFarní kostel Bechyně P. Mgr. Tomáš Hajda, administrátor sv. Matěje Borotín u Tábora P. Vladimír Koranda, administrátor excurrendo Nanebevstoupení Páně Budislav P. Mgr. Jan Hamberger, administrátor excurrendo P. Mgr. Pavel Berkovský, výpomocný duchovní Nanebevzetí Panny Marie

Question: Z kolika farností se skládá vikariát Tábor?

Answer: ze 43


Spytihněv I

Context: Spytihněv I. (kolem r. 875 – 915) byl český kníže z rodu Přemyslovců, starší syn Bořivoje I. a jeho ženy Ludmily. Spytihněvovým mladším bratrem byl jeho následník na českém knížecím stolci Vratislav I. == Mezi Velkou Moravou a Bavorskem == V době otcovy smrti nebyl ještě zletilý, takže Čechy spadaly krátký čas pod přímou vládu velkomoravského Svatopluka. Nástup mladého Přemyslovce na knížecí stolec se časově přibližně překrýval se skonem nejslavnějšího panovníka Velké Moravy někdy v roce 894. Poté se rodící český stát odpoutal od Velké Moravy a začal se orientovat na východofranskou říši, především na Bavorsko. Čechy se roku 895 vymanily ze závislosti na velkomoravské říši. Podle Fuldských letopisů se téhož roku objevil na Říšském sněmu v Řezně, aby vzdal poctu Východofranckému králi Arnulfu Korutanskému. Dle latinské liturgie byl proto prvním křesťanským vládcem v Čechách, byť Metoděj pokřtil už Bořivoje I. == Spytihněv I. jako kníže == Za vlády Spytihněva I. byla celá plošina ostrohu nad řekou Vltavou, kde jeho otec nechal vystavět kostelík Panny Marie, obehnána obranným valem a vznikl zde knížecí palác. Tak byly položeny základy Pražského hradu, kam přesídlil kníže se svojí družinou z Levého Hradce. Praha se stala centrem rodícího se českého státu. Spytihněv je pravděpodobně také zakladatelem skupiny hradišť, která stála na hranicích původní přemyslovské domény (tzv. knížecího rodového patrimonia). Jedná se o hradiště Tetín, Libušín, Budeč, Mělník, Stará Boleslav a Lštění. Pro tato hradiště je společná vzdálenost od centra - Pražského hradu (26–34 km), podobný způsob výběru místa a výstavby, i způsob, jakým jsou zmiňována v písemných pramenech (vždy druhořadé vůči Pražskému hradu). Z Pražského hradu a dalších hradišť ve středních Čechách začali přemyslovští vládci spravovat okolní území, kde si postupně podřídili místní obyvatele a přiměli je k odvádění dávek. Spytihněvovou manželkou byla zřejmě žena pohřbená několik let po jeho smrti do jeho hrobky na Pražském hradě pod podlahou kostela Panny Marie a jejíž náušnice pocházejí nejvýš z prvních desetiletí 10. století. O jejich případných potomcích není nic známo. == Související články == Knížecí rodové patrimonium == Literatura == BLÁHOVÁ, Marie; FROLÍK, Jan; PROFANTOVÁ, Naďa. Velké dějiny zemí Koruny české I. Do roku 1197. Praha ; Litomyšl: Paseka, 1999. 800 s. ISBN 80-7185-265-1. CHARVÁT, Petr. Zrod českého státu 568-1055.

Question: Byl následníkem Spytihněva I. jeho mladší bratr?

Answer: Spytihněvovým mladším bratrem byl jeho následník na českém knížecím stolci Vratislav I.


Bělehrad

Context: Bělehrad (srbsky Б / Beograd) je hlavním a největším městem Srbska. Mezi lety 1918-1941 a 1946-1992 byl také hlavním městem Království Srbů, Chorvatů a Slovinců, resp. Jugoslávie. V roce 2011 zde žilo přes 1 160 000 obyvatel, aglomerace čítá přes 1,65 milionu lidí. Město leží na soutoku řek Dunaj a Sáva. Související informace naleznete také v článku Dějiny Bělehradu. Bělehrad, který se nachází na strategickém soutoku dvou řek, patří k velmi starým městům a místům, kde kontinuální osídlení trvá již několik tisíc let. Již v dobách Keltů zde existovala osada. Tu později Římané, kteří město nazývali Singidunum, rozšířili a přebudovali i přístav pro svoji říční flotilu. Od 6. století město patřilo Byzantské říši, po stěhování národů a úpadku Cařihradu se sem nastěhovali Slované. Město ale trpělo pod náporem jak uherských, tak benátských útoků, neboť oba státy se snažili získat tuto oblast pod svoji kontrolu. V roce 1284 se Bělehrad stal poprvé hlavním městem Srbska. Mezi lety 1316-1402 byl ale také součástí Uher. V roce 1402 se Bělehrad stal hlavním městem posledního srbského státu v středověku - Srbského despotátu. Nyní tak nachází k dalšímu rozkvětu města a i srbského státu jako takového. V období husitských válek a úpadku těžby stříbra v Českých zemích, které patřily k významným vývozcům tohoto kovu, se Srbsko stalo státem s největší těžbou stříbra, což umožnilo srbskému králi Štěpánu Lazarevičovi udělat z Bělehradu jedno z největších kulturních a hospodářských měst Evropy. Turecké obléhání Bělehradu se odehrálo mezi 4. a 22. červencem roku 1456. Město se hrdinně bránilo, nicméně počet výpadů ze strany stále agresivnějšího islámského souseda se zvyšoval. V důsledku tureckých nájezdů řada vysoce vzdělaných lidí z Byzance, Bulharska, Řecka a Makedonie utekla do Bělehradu.

Question: Leží Bělehrad na soutoku čtyř řek?

Answer: Bělehrad, který se nachází na strategickém soutoku dvou řek, patří k velmi starým městům a místům, kde kontinuální osídlení trvá již několik tisíc let.


Psion

Context: Psion je značka kapesních počítačů stejnojmenné firmy velikosti školního penálu. Nejnovější řady Psionů obsahují standardní řady Microsoft Office. Příslušenstvím počítačů Psion je síťový adaptér, hlavní a záložní baterie včetně paměťových karet a kabelu pro spojení s PC. Psion má operační systém EPOC, který se rozlišuje na EPOC16 (starší verze) a EPOC32 (novější verze). Firma Psion byla založena v roce 1980 a vyvíjela software pro počítače ZX81 a ZX Spectrum. V roce 1984 firma uvádí kapesní počítač Psion Organiser s jednořádkovým displejem, který obsahoval velmi jednoduchou "databázi", kalkulátor a hodiny. Počítač neobsahoval operační systém. V roce 1986 byl uveden výrazně vylepšený model Psion Organiser II. Mezi hlavní vylepšení patřil dvouřádkový displej, lepší paměťové moduly, více aplikací (např. diář nebo budík), možnost programování vlastních aplikací v jazyce OPL (Organiser Programming Language, podobný BASICu, ale s kompilátorem do mezikódu, což tehdy nebylo obvyklé). K počítači bylo také možné připojit další moduly (např. port RS232), čímž značně vzrostly možnosti využití tohoto počítače. Začala tak "éra Psionů". Roku 1987 byl zahájen vývoj zařízení "SIBO" (SIxteen Bit Organiser) a současně také multitaskingového operačního systému EPOC. Od roku 1991 se začaly prodávat počítače Psion Series 3. Postupem času byly vyvinuty verze Psion Series 3 (1991), Psion Series 3a (1993), Psion Series 3c (1996), Psion Series 3mx (1998) a ještě ruská verze Psion Series 3aR. Tyto počítače bylo již možné označovat jako PDA (Personal Digital Assistant), navíc obsahovaly textový procesor, tabulkový kalkulátor, databáze a další aplikace, které bylo možné tvořit v jazyce OPL. S modemem se počítač dokázal připojit do Internetu.

Question: Jak se jmenuje starší verze operačního systému EPOC?

Answer: EPOC16


Jsoucno

Context: Jsoucno je obecné filosofické označení pro cokoliv, co jest, nejčastěji pro jednotlivé věci, které se kolem nás vyskytují. Jsoucna se tedy vyznačují tím, že jsou, že se účastní bytí; nicméně nelze říci, že by bytí bylo jejich vlastností (atributem): bez něho by totiž vůbec nebyla. Naopak s bytím dělá člověk zkušenost zpravidla na různých jsoucnech či entitách. Rozdíl mezi pojmy bytí a jsoucna, který je základem ontologie Martina Heideggera, je vyložen v heslu bytí. Počínaje Parmenidem filosofové hledali, co je pro všechna jsoucna charakteristické. Parmenidés ostře rozlišil jsoucí a nejsoucí a domníval se, že v pravém slova smyslu jest jen to, co je vždycky a stále stejné, takže věci pomíjivé a proměnlivé pokládal za nejsoucí, klamné. Tento názor ovlivnil i Platóna a vedl k zavedení pojmu ideje. Aristotelés tuto nesnáz řeší tak, že rozlišuje možnost (dynamis) a uskutečnění (energeia): věc vzniká jen proto, že už předtím byla možná. Od Aristotela pochází i důležité rozlišení mezi podstatou a atributy: podstata je to, co věc činí tím, čím je (například psa psem nebo nůž nožem), kdežto atributy se mohou měnit. Pes může vyrůst, nůž třeba zrezivět, aniž by přestal být nožem. Toto rozlišení souvisí se strukturou výpovědi: podstatnému jménu se přisuzují různé vlastnosti (atributy, případky). Související informace naleznete také v článku Nominalismus a realismus. Důležitý spor o povahu jsoucna vypukl ve středověké scholastice a týkal se toho, zda "jsou" v pravém slova smyslu spíše univerzálie (obecniny), to jest předměty (denotáty) obecných pojmů, jako je ". pes" nebo "člověk", což je stanovisko Platónovo i středověkého realismu, anebo zda skutečně jsou jen jednotlivé předměty či "výskyty" (případně individua), kdežto obecné pojmy jsou pouhá označení čili jména. Tento názor se nazývá nominalismus. Spor těchto dvou názorů trvá pod různými jmény dodnes. Tak se dnes většinou domníváme, že skutečné jsou jen "konkrétní" či jednotlivé věci a také existencialismus 20. století představu obecného silně zpochybnil. Na druhé straně ale předmětem empirické vědy mohou být jen celé třídy "stejných" věcí – bakterií, psů nebo mlhovin.

Question: Co podle Parmenida jest?

Answer: co je vždycky a stále stejné


Kyberpunk

Context: Kyberpunk (anglicky cyberpunk) je podžánr science fiction (vlivný hlavně v 80. a 90. letech 20. století), v němž hrají zásadní roli informační technologie, počítače a umělá inteligence. Často je námětem činnost hackerů pohybujících se v undergroundovém prostředí. Příběh je typicky zasazen do dystopického světa, který ovládají mamutí nadnárodní korporace a organizovaný zločin. Zápletka je často koncipována v duchu detektivní drsné školy. Kyberpunk dále charakterizuje nihilistický nádech s dotekem japonské kultury, všudypřítomné drogy, hrdina s cynickým pohledem na svět, většinou s kyberimplantáty po těle a čas od času ponořený v kyberprostoru. Děj se téměř vždy odehrává v blízké budoucnosti. Děj se většinou odehrává na Zemi nebo v blízkosti Země. Děj se aspoň zčásti odehrává v kyberprostoru. Děj obsahuje témata a problémy, které alespoň částečně zasahují do současného života a světa. Není potřeba přílišné abstrakce a představivosti, aby se čtenář s hrdiny mohl ztotožnit. Některé nadnárodní korporace známé v čase napsání díla ještě existují, setkáváme se se staršími postavami, které se narodily ve stejné době jako autor. Prostředí a politická situace je většinou predikcí na základě současného stavu. V drtivé většině případů nejsou předmětem děje mimozemské bytosti či jejich kontakt s lidmi. Většinou se setkáváme s umělou inteligencí obdařenými stroji, roboty, androidy, kyborgy anebo s lidmi s implantáty fyzické i mentální povahy (rozšířená realita), virtuálními osobnostmi, avatary a podobně. Protagonistou je většinou morálně nejednoznačná postava. Slovo kyberpunk vymyslel spisovatel Bruce Bethke, který napsal stejnojmenný příběh. Kyberpunk je odvozený od slov kybernetika (věda o řízení, obvykle je spojována s informatikou a robotikou) a punk . Význam slova se však už objevil v různých pracích autorů čtyřicátých a padesátých let, kteří se zabývali strukturalizací technologické fikce a odcizením jedince v hi-tech vykonstruovaných megalopolích, jmenujme např. Samuel R. Delanyho. Mezi předchůdce kyperpunku patří také autoři literárního undergroundu – například William S. Burroughs. Ovšem až William Gibson v díle Neuromancer specifikoval hnutí a "zaobalil" rašící kyberpunkovou kulturu z nahodilého povědomí v potuchu a mínění, jež význam kyberpunku pokryl. Dalším stěžejním dílem kyberpunku je např. román Bruce Sterlinga Schismatrix. Kyperpunk trvale změnil tvář mainstreamové science fiction literatury a přispěl tomu, že zhruba od 90. let 20. století se kyberpunkové postupy a související témata jako nanotechnologie a technologická singularita staly její běžnou součástí.

Question: Co charakterizuje kyberpunk?

Answer: nihilistický nádech s dotekem japonské kultury, všudypřítomné drogy, hrdina s cynickým pohledem na svět, většinou s kyberimplantáty po těle a čas od času ponořený v kyberprostoru


Otmar Daniel Zinke

Context: Otmar Daniel Zinke (10. srpna 1664 Strzegom – 8. září 1738 Broumov) byl benediktin a v letech 1700–1738 opat břevnovsko-broumovského opatství. Byl všestranným milovníkem kultury a výtvarného umění. == Život == Narodil se jako syn obchodníka Daniela Zinkeho ve Střehomi, v knížectví svídnickém. Po otcově smrti se rodina přestěhovala do Broumova, kde Otmar Daniel vystudoval klášterní gymnázium a v Broumově také vstoupil k benediktinům do noviciátu, ve studiu pokračoval na arcibiskupském semináři v Praze. Patří k nejvýznamnějším opatům břevnovsko-broumovských benediktinů. V době, kdy byl opatem, inicioval obnovu břevnovského kláštera, přestavbu broumovského kláštera a stavbu broumovské skupiny barokních kostelů stavitelů Kryštofa a Kiliána Ignáce Dientzenhoferových. Do broumovské skupiny barokních kostelů patří kostel svaté Máří Magdaleny (Božanov) kostel Všech svatých (Heřmánkovice) kostel svatého Jiří a svatého Martina (Martínkovice) kostel svaté Barbory (Otovice) kostel svatého Jakuba Většího (Ruprechtice) kostel svaté Markéty (Šonov) kostel svatého Michaela archanděla (Vernéřovice) kostel svaté Anny (Vižňov) kostel svatého Prokopa (Bezděkov nad Metují) == Externí odkazy == Gymnázium Broumov Cestování.idnes.cz

Question: Kdo byl v letech 1700-1730 opatem břevnovsko-broumovského opatství?

Answer: Otmar Daniel Zinke


Letní olympijské hry 1996

Context: XXVI. letní olympijské hry se uskutečnily v době od 19. července až do 4. srpna 1996 v Atlantě v USA. Zúčastnilo se jich 10281 sportovců ze 197 zemí. Soutěžilo se v 271 disciplínách. V průběhu volby pořadatelského města se hodně spekulovalo o tom, zda by čest hostit letní olympiádu neměly mít Athény (na počest stého výročí prvních novodobých olympijských her). Volba ale nakonec rozhodla pro Atlantu, americké město ve státě Georgia. Hry tradiční formulkou otevřel prezident Bill Clinton a olympijský oheň zapálil bývalý americký boxer Muhammad Ali, v té době postižený Parkinsonovou chorobou. Atmosféra olympiády byla poznamenána teroristickým útokem 27. července 1996, kdy výbuch bomby v olympijském parku zabil jednoho člověka a 110 lidí zranil. Vlajky visely na půl žerdi, ale soutěže nebyly přerušeny. Nejlepším výkonem celých her se 1. srpna 1996 stala fenomenální dvoustovka sprintera Michaela Johnsona v čase nového světového rekordu 19,32 s. Ten byl o 2 setiny sekundy (19,30 s.) překonán až o 12 let později jamajským sprinterem Usainem Boltem na OH v Pekingu. Her se zúčastnili sportovci z celkového počtu 197 zemí. Z nich se 24 účastnilo letních olympijských her poprvé (z toho 11 nástupnických zemí po rozpadu SSSR). Čísla v závorkách udávají počty sportovců zastupujících zemi. Podrobnější informace naleznete v článku Česko na Letních olympijských hrách 1996. Obrázky, zvuky či videa k tématu Letní olympijské hry 1996 ve Wikimedia Commons www.olympic.cz

Question: Kde se uskutečnily XXVI. letní olympijské hry?

Answer: Atlantě v USA


Den svatého Valentýna

Context: Svátek svatého Valentýna (zkráceně také Valentýn), se slaví v anglosaských zemích každoročně 14. února jako svátek lásky a náklonnosti mezi intimními partnery. Je to den, kdy se tradičně posílají dárky, květiny, cukrovinky a pohlednice s tematikou stylizovaného srdce, jako symbolu lásky. V poslední době se tento svátek šíří i v kontinentální Evropě, do určité míry z komerčních důvodů. Svátek je pravděpodobně odvozen od svátku Lupercalia slaveném ve starověkém Římě. V předvečer tohoto dne byly do "urny lásky" vloženy lístečky se jmény dívek. Každý mladý muž potom tahal lísteček a dívka, jejíž jméno si vytáhl, se měla stát jeho "miláčkem" v následujícím roce. Legenda také říká, že tento den začal být známý jako Den svatého Valentýna až díky knězi Valentýnovi. Claudius II., vládce Říma, zakazoval svým vojákům, aby se ženili nebo jen zasnubovali. Bál se, že by chtěli zůstat doma u svých rodin a nešli do boje. Valentýn vzdoroval vládci a tajně oddával mladé páry. Byl zatčen a později popraven 14. února. Svátek Luprecalia splynul s oslavami mučednictví Svatého Valentýna a vznikl romantický svátek, který je nyní 14. února slaven. K Valentýnu se váže celá řada zvyků, které pomalu pronikají i do českého prostředí - a to zejména pod tlakem obchodníků. Jedná se především o společnou oslavu svátku zamilovanými páry, darování valentynských přáníček - vyznání lásky (tzv. Valentýnky) nebo uzamykání zámečků lásky, které původně s Valentýnem ale téměř nesouvisí. Není bez zajímavosti, že právě období Valentýna každoročně zvedá poptávku po visacích zámcích, na což reagují také výrobci, kteří nabízí visací zámečky s valentýnskými motivy.

Question: Kdy se slaví svátek svatého Valentýna?

Answer: 14. února


Painit

Context: Painit je velmi vzácný minerál ze skupiny borátů. Byl objeven a popsán v roce 1950 v Myanmaru britským mineralogem a obchodníkem s drahokamy Arthur C. D. Painem. Poté co byl potvrzen jako nový druh, byl pojmenován po něm. Painit obsahuje vápník, zirkon, bór, hliník a kyslík. Obsahuje i stopové množství chromu a vanadu. Má oranžovo-červenou až hnědavě-červenou barvu, podobně jako topaz, kvůli stopovému množství železa. Jeho krystaly jsou v přirozeném šestiúhelníkovém tvaru. == Vznik == Vznik tohoto minerálu momentálně není zcela objasněn, jelikož byl zatím nalezen pouze na štěrkových rozsypech bohatých na bór a zirkon s dalšími doprovodnými drahokamy podobného složení. == Výskyt == Mnoho let byly známy pouze tři malé krystaly, ovšem časem tento počet narostl na 25 vzorků. V poslední době byly vzorky painitu nalezeny na novém místě v severní Barmě. Předpokládá se, že další výzkumy v této oblasti přinesou další nové krystaly. Rozsáhlý průzkum v oblasti Mogok určil několik nových míst s výskytem painitu, které byly důsledně prozkoumány a vyústily v několik nových vzorků. Původně bylo několik známých vzorků v soukromém vlastnictví. Zbytek kamenů byl rozdělen mezi British Museum of Natural History, Gemological Institute of America, California Institute of Technology a GRS Gem Research Laboratory v Lucernu, Švýcarsko. == Využití == Painit se brousí jako drahý kámen a je extrémně vzácný. Od toho se také odvíjí jeho tržní cena, která se pohybuje okolo 50 000 až 60 000 dolarů za karát. == Externí odkazy == Obrázky, zvuky či videa k tématu Painite ve Wikimedia Commons (anglicky) painite na webu gemdat.org == Reference == V tomto článku byl použit překlad textu z článku Painite na anglické Wikipedii.

Question: Jaké množství chromu a vanadu obsahuje painit?

Answer: stopové


Doktor práv

Context: == Obdobné tituly v jiných zemích == Na Slovensku platí prakticky stejná úprava jako v Česku. Absolvent magisterského právnického studijního programu může vykonat rigorózní zkoušku, jejíž součástí je i obhajoba rigorózní práce, a získat tím titul doktor práv (ve zkratce JUDr.).V Německu, stejně jako v Rakousku, je podobným titulem ve. zkratce Dr. iur. (Doktor iuris), případně Dr. jur. (Doktor juris), který je ale nejvyšší akademickou hodností v oboru práva a odpovídá tedy titulu Ph.D. Ve svém významu je brán buď jako doktor práv, nebo jako doktor jurisprudence (právní vědy). Udělován je na základě obhájení doktorských tezí, které musí vyjít jako publikace nebo jako soubor článků a které musí obsahovat vlastní výzkum, a dále na základě ústní zkoušky (disputace). Oproti tomu ve Spojeném království jde o titul Doctor of Laws (ve zkratce LL.D.), který je ještě vyšším než Ph.D. a který se uděluje za velmi rozsáhlou výzkumnou činnost v oboru práva, případně jako čestný titul.

Question: Jak se ve zkratce píše akademický titul pro doktora práv?

Answer: JUDr.


Xbox One

Context: Počáteční politika konzole ohledně požadavků na online připojení, povinné integrace s Kinectem, nejednoznačná omezení týkající se předprodejů a sdílení použitých her, a vyšší cena v porovnání s přímou konkurencí vedly po oznámení nového Xboxu k převážně smíšeným recenzím a reakcím. Na základě této kritiky Microsoft oznámil, že od těchto omezení upustí. Historie Xbox One na E3 2013 Xbox One je nástupce Xboxu 360, předchozí videoherní konzole od Microsoftu, která byla představena v roce 2005 jako součást sedmé generace videoherních konzolí. Starší typ, který Microsoft nadále vyrábí, podstoupil několik malých hardwarových revizí, jež měly za cíl snížit jeho velikost a zlepšit spolehlivost. V roce 2010 Chris Lewis z Microsoftu uvedl, že 360 je v půli cesty svého životního cyklu, což bylo podpořeno představením senzoru Kinect, jenž měl podle Lewise prodloužit životnost konzole o dalších pět let. Původní hardware nástupce 360, obecně označovaný v branži jako „Xbox 720“, se údajně dostal do rukou vývojářů již v květnu 2011. Má se za to, že oficiální vývojářský kit, jenž nesl kódové označení Durango, byl pro vývojáře dostupný v polovině roku 2012.

Question: Xbox 360 byl součástí jaké generace videoherních konzolí?

Answer: sedmé


Žítkovské bohyně (kniha)

Context: Žítkovské bohyně je román, který napsala česká spisovatelka a kurátorka Kateřina Tučková. Knižně vyšel román poprvé v březnu 2012, podruhé v roce 2013 v nakladatelství Host v Brně. První vydání románu vyšlo v šedesátitisícovém nákladu, druhého, brožovaného vydání vyšlo 22 000 kusů. Ke konci roku 2014 se prodalo přes 100 000 výtisků; kniha vyšla ve dvanácti jazycích, mj. také v arabštině. == Ocenění == V roce 2012 kniha získala literární Cenu Josefa Škvoreckého. Dále Český bestseller 2012; Magnesia Litera 2013 - Kosmas cena čtenářů.Román byl nejpůjčovanější knihou od českého autora v českých knihovnách v roce 2013. == Obsah knihy == Dora Idesová je neteř jedné z Žítkovských bohyň zvané Surmena. Život na Kopanicích nad Starým Hrozenkovem je však tvrdý jako zdejší lidé. Muži i ženy pijí pálenku, polovina z nich je negramotná, žijí bez ohledu na okolní civilizaci i lidově demokratické zřízení. Poradili si za honů na čarodějnice, za nacistů i teď. Bohyně to neměly jednoduché nikdy. Kromě režimů, které je bez výjimky pronásledovaly, musely reagovat i na nenávist a zášť lidí, kterým jejich zaříkávání nepomohlo nebo kteří jim záviděli tu trochu věhlasu, co měly. Pro někoho čarodějnice a podvodnice, pro jiného moudré ženy, které si své dovednosti a tajemství předávají z generace na generaci po mnoho desítek let. Žítkovské bohyně svou magickou sílu čerpají z neméně magické krajiny kolem obce Žítkové na Moravských Kopanicích v Bílých Karpatech. Do této svérázné kopcovité krajiny na jihovýchodě Moravy, kde lidé žili roztroušeně po samotách a vystačili si s tím málem, co měli, se výdobytky okolního moderního světa dostávaly jen velmi pozvolna. I díky tomu zde mohly vládnout bohyně ještě takřka do nedávné minulosti. Dora Idesová jakožto poslední článek na konci řetězce rodu bohyní ze Žítkové se ocitá v rozporu. Umění bohovat ji její teta, věhlasná bohyně Surmena, nenaučila, ale Dora této skutečnosti neželí, jako vystudovaná vědkyně má k těmto pověrčivým rituálům jistou nedůvěru. Na druhou stranu však cítí, že v ní něco tajemného po jejích předchůdkyních přetrvává. Dora se rozhodne vydat cestou k odhalení tajemství, které ji celým příběhem provází jako temný stín. Pátrá ve své paměti, po archivech, i u sousedů z Žítkové.

Question: Kdo napsal román Žítkovské bohyně?

Answer: Kateřina Tučková


Šípatka střelolistá

Context: Šípatka střelolistá Šípatka střelolistá Šípatka střelolistá (Sagittaria sagittifolia) Stupeň ohrožení podle IUCN málo dotčený[1] Vědecká klasifikace Říše rostliny (Plantae) Podříše cévnaté rostliny (Tracheobionta) Oddělení krytosemenné (Magnoliophyta) Třída jednoděložné (Liliopsida) Řád žabníkotvaré (Alismatales) Čeleď žabníkovité (Alismataceae) Rod šípatka (Sagittaria) Binomické jméno Sagittaria sagittifoliaL., 1753 Některá data mohou pocházet z datové položky. Šípatka střelolistá (Sagittaria sagittifolia) je druh jednoděložné rostliny z čeledi žabníkovité (Alismataceae). Popis Jedná se o vytrvalou bahenní až vodní rostlinu, dorůstá výšky cca 30-100 cm [2], vyrůstá z krátkého silného oddenku, který má na konci ztlustlé výběžky, hlízy. Listy jsou v přízemní růžici, vynořené listy jsou dlouze řapíkaté s výrazně střelovitou čepelí, ponořené jsou dlouze čárkovité, někdy se vyvíjí i listy přechodné. Květy jsou uspořádány do květenství, jedná se o vrcholovou latu uspořádanou do trojčetných přeslenů. Květy jsou jednopohlavné, samčí jsou na delších stopkách než samičí. Okvětí je rozlišeno na kalich a korunu. Kališní lístky jsou 3, korunní také 3, korunní lístky jsou bílé, na bázi mají na rozdíl od šípatky širolisté sytě fialovou skvrnu. Prašníky jsou černofialové. Gyneceum je apokarpní. Plodem jsou nažky uspořádané v souplodí, zobánek nažky je kratší než 1 mm. Detail samčího květu Rozšíření ve světě Šípatka střelolistá roste přirozeně na většině území Evropy, kromě úplného jihu a severu, na východ sahá až po západní Sibiř. Dále v Asii roste příbuzná Sagittaria trifolia [3], v Americe zase Sagittaria montevidensis [4]. Adventivně či jako pěstovaná však roste i jinde. Rozšíření v ČR V ČR roste celkem běžně hlavně v teplejších oblastech od nížin po pahorkatiny. Najdeme ji na okrajích stojatých a pomalu tekoucích vod či na obnažených dnech [2]. Častá ve společenstvu sv. Oenanthion aquaticae. Využití Vařené či opékané kořeny a hlízy jsou jedlé a chutnají podobně jak brambory, hlízy se škrobovitou příchutí. Také listy a výhonky mohou být vařeny, ale jsou trochu štiplavé [5]. Zvláště v Asii a na Havaji je i za tímto účelem pěstována [6].

Question: Jaký typ květů má šípatka střelolistá?

Answer: jednopohlavné


Napoleon Bonaparte

Context: Od roku 1800 zastával doživotní funkci prvního konzula a o čtyři roky později přiměl senát, aby jej zvolil francouzským císařem. Vládu si za téměř nepřetržitého válečného stavu podržel až do roku 1814, kdy byl po krachu tažení do Ruska vojsky VI. koalice zatlačen až k francouzské metropoli a vlastními maršály přinucen abdikovat. Posléze byl poslán do vyhnanství na ostrov Elba, odkud po necelém roce uprchl, vrátil se do Francie a bez jediného výstřelu opět obsadil císařský trůn. Francie se však dostala do vojenskopolitické izolace a obnovené císařství přetrvalo 110 dní. Napoleonova vláda skončila porážkou v bitvě u Waterloo, po níž abdikoval podruhé a vydal se do rukou spojenců. Ti jej odsoudili k doživotnímu vyhnanství na ostrově Svatá Helena, kde po necelých šesti letech pobytu ve věku jednapadesáti let zemřel. Za svůj život Napoleon svedl okolo šedesáti bitev, tedy více než Alexandr Makedonský, Hannibal, Caesar a Alexandr Suvorov dohromady, a po téměř celé další století byla vojenská teorie i praxe posuzována podle jeho pravidel a přizpůsobována jeho pojetí válečnictví. Za Napoleonovy éry se Francie změnila ze stavovského feudálního státu v sociálně i občansky nově strukturovanou společnost a určovala politický trend ve značné části Evropy. Mimo jiné uskutečnil i obsáhlou reformu vnitřní správy země a v roce 1804 vydal nový občanský zákoník (Code civil), jenž se stal vzorem pro další evropské země a francouzské právo na něj dodnes navazuje. == Vzestup == === Mládí === Napoleon Bonaparte (rodným jménem Napoleone di Buonaparte) se narodil v úterý 15. srpna 1769 v korsickém městě Ajaccio jako druhý syn nepříliš zámožného příslušníka úřednické šlechty advokáta Carla Buonaparta a jeho ženy Laetitie roz. Ramolino. V mládí jej ovlivnili korsičtí nacionalisté, kteří Francouze považovali za cizí utlačovatele. Ostrov byl totiž vojensky připojen k Francii jen tři měsíce před Napoleonovým narozením a obyvatelé litovali ztráty politické samostatnosti. V porovnání s francouzskou aristokracií žila rodina Buonapartů ve velmi skromných poměrech, nouzí však netrpěla.

Question: Kdy se narodil Napoleon?

Answer: v úterý 15. srpna 1769


Tango (tanec)

Context: Tango je tanec pocházející z Uruguaye a Argentiny. Poté se rozšířil do ostatních částí světa, kde vznikly jeho další styly, včetně toho, který vznikl v Severní Americe a Evropě a který se tančí ve sportovním tanci, kde se řadí mezi soutěžní standardní tance. Díky svému původu a povaze tance bylo tango dříve řazeno mezi latinskoamerické tance. Když se tango rozšířilo do Severní Ameriky a Evropy, bylo zjednodušeno a přizpůsobeno potřebám tradičního společenského tance a začleněno do repertoáru mezinárodních soutěží ve společenském tanci – tanečním sportu. Soutěžní tango se vyvinulo konkrétně z evropského stylu – anglického tanga. == Styly tanga a tangové hudby == === Styly tanga === Tango Argentino Tango Oriental (uruguayo) Tango Canyengue (v Čechách by se dal jako příměr dosti dobře použít tanec Pražské podskalí) Tango Liso Tango Salon (poměrně elegantní taneční styl, při kterém partneři nesdílejí společné centrum rovnováhy) Tango Orillero (označení stylu pocházejících z okrajových čtvrtí Capital Federal) Tango Milonguero (Tango Apilado; silueta tanečníků v páru vytváří písmeno "A") Tango Nuevo (pod tento pojem spadá většina stylů, které se objevily od počátku 90.let)

Question: Z jakého tanga se vyvinulo soutěžní tango?

Answer: anglického


Čáp bílý

Context: Přirozené příčiny představovaly pouze 3 % případů. Většina evropské populace je soustředěna do východní části Evropy. Z výsledků mezinárodního sčítání z let 2004/05 vyplývá, že nejvíce párů hnízdí v Polsku (52 500), Španělsku (33 217), na Ukrajině (30 000), v Bělorusku (20 000), Litvě (13 000), Lotyšsku (10 700) a Rusku (10 200). Stavy v západní Evropě zůstávají i přes intenzivní ochranná opatření nízké; ve Francii v roce 2004 hnízdilo 973 párů, v Nizozemsku 528 párů, v Dánsku jen 3 páry. Na území ČR hnízdil čáp bílý až do konce 19. století jen vzácně, a to prakticky pouze na Třeboňsku, Písecku a jižní Moravě. Šířit se začal až na počátku 20. století; při prvním sčítání v roce 1934 bylo na celém území 194 hnízd s mláďaty, roku 1958 byla velikost celkové populace odhadnuta na 459 párů a v roce 1984, kdy začalo pravidelné každoroční sčítání, již na 648 párů. V roce 2001 u nás bylo zaznamenáno 1282 hnízd, z čehož bylo obsazeno celým párem 901 hnízd a alespoň jedno mládě bylo vyvedeno z 634 hnízd. Dle vyhlášky č. 395/1992 Sb. je v ČR zvláště chráněn jako ohrožený druh. Čáp bílý se díky životu v těsné blízkosti lidí stal významnou součástí lidové kultury a folklóru. Ve starověkém Egyptě symbolizoval zbožnost a spravedlnost, v Číně nesmrtelnost. V muslimských zemích čápy nepronásledovali, neboť věřili, že se v každém z nich ukrývá duše muslima, který za svůj život nepodnikl pouť do Mekky. Ve středověké Evropě byla jeho užitečnost shledávána především v tom, že loví obojživelníky a plazy, kteří byli považováni za nežádoucí havěť spřízněnou s peklem a černou magií.

Question: Dle jaké vyhlášky patří čáp v ČR mezi ohrožené druhy?

Answer: 395/1992 Sb.


Osmanská říše

Context: Istanbul byl okupován, Velká Británie získala Irák, Palestinu a Zajordání, Francie Sýrii a Libanon, Řecko obsadilo anatolské pobřeží. Válečný hrdina Mustafa Kemal se rozhodl roku 1919 vydat Prohlášení o nezávislosti, nově zvolený parlament však Britové obsadili. Kemal byl nucen uchýlit se do Ankary, kde zřídil Velké národní shromáždění. Mírové podmínky, podle kterých měli Arméni získat nezávislost a Kurdistán autonomii Kemal nepřijal. Když začalo řecké vojsko zatlačovat kemalisty do hor, zahájil Kemal protiútok, který nakonec vedl k vytlačení Řeků a zrušení sultanátu (1922), čímž Osmanská říše zanikla. Velmoci se nakonec rozhodly ustoupit. Smlouva z Lausanne (1923) nakonec vymezila turecké hranice, přičemž požadavky Arménů a Kurdů na nezávislost byly ignorovány, byla ukončena okupace Istanbulu poraženými mocnostmi a Turecko nemuselo platit válečné reparace. Pro Turecko úspěšná válka za nezávislost proti okupačním silám vedla ke vzniku Turecké republiky v srdci malé Asie a ke zrušení osmanské monarchie.[12] Turecko se stalo republikou a Mustafa Kemal jejím prvním prezidentem. Osmanská turečtina byla oficiálním jazykem říše. Šlo oghuzský turkický jazyk, výrazně ovlivněný perštinou a arabštinou. Osmané měli několik vlivných jazyků: turečtinu, kterou mluvila většina lidí v Anatolii a většina muslimů na Balkáně, s výjimkou Albánie a Bosny; perštinu, kterou mluvili vzdělanci; arabštinu, používanou hlavně v Arábii, v severní Africe, Iráku, Kuvajtu, Levantě a částech Afrického rohu; a somálštinu v celé oblasti afrického rohu. V posledních dvou stoletích se docházelo k omezení těchto jazyků, i když jim zůstaly specifické role: perština sloužila především jako literární jazyk pro vzdělané, zatímco arabština byla používána během náboženských obřadů. Turečtina ve své osmanské variantě byla vojenským jazykem i jazykem státní správy již od raných dob říše. Osmanská ústava z roku 1876 oficiálně upevnila úřední status turečtiny

Question: Proč zanikla Osmanská říše?

Answer: úspěšná válka za nezávislost proti okupačním silám


Muslim

Context: Muslim (arabsky: م), je vyznavač islámu, monoteistického abrahámovského náboženství. Femininum pro muslimku zní v arabštině "muslima". Význam arabského slova "muslim" je oddaný (Alláhu). Perská forma, používaná v Íránu, Afghánistánu, Pákistánu, Indii i jinde, je musalmán (م), z toho pochází české řídce užívané a zastaralé musulman, musulmanka, které má nádech archaismu. V českém prostředí se pro vyznavače islámu používá i řada zastaralých a hanlivých označení, v novověkých cestopisech někdy pojem muslim splývá s označením Turek. Mezi starší hanlivé výrazy patří například označení saracéni – pravděpodobně zkomoleninu slova šarqíjún (Orientálci), haragéni či izmaelité – tato označení naráží na legendu o Abrahámovské geneaologii Arabů, z rodu Izmaele, Abrahamova prvorozeného syna, jehož mu porodila otrokyně Hagar. Někdy se také používá pojem mohamedán, který sami muslimové chápou jako nesprávný a hanlivý, protože uctívají Alláha, nikoliv proroka Muhammada. Dalším zastaralým obecným a expresivním označením je machometán. == Muslimové ve světě == Celkový počet muslimů se odhaduje (k roku 2010) asi na 1,6 miliardy a představují tak necelou čtvrtinu světové populace. Jedná se po křesťanech (2,2 miliardy) o druhou největší náboženskou skupinu světa. Převážná část muslimů jsou sunnité (75–90 %), většina zbývajících se hlásí k ší'itskému islámu; kromě těchto dvou hlavních větví islámu existují i další, například cháridža. Slovem Muslim, Muslimové (s velkým písmenem) se označuje etnická skupina Bosňáci (odlišujte od Bosňanů, obyvatel Bosny). == Muslimové českého původu == Významným Čechem, který mezi světovými válkami konvertoval k islámu, byl cestovatel a spisovatel Alois Bohdan Brixius (1903-1959, po přijetí islámu Hadži Mohamed Abdalláh Brikcius). Byl prvním předsedou české Náboženské rady muslimské (1935), která v té době sdružovala asi 700 členů. == Reference == OSTŘANSKÝ, Bronislav. Atlas muslimských strašáků aneb Vybrané kapitoly z dějin "mediálního islámu". Praha: Academia, 2014. 190 s. ISBN 978-80-200-2428-2. (čeština) == Související články == Pět pilířů islámu Islám Mešita Korán Alois Bohdan Brixius == Externí odkazy == Obrázky, zvuky či videa k tématu muslim ve Wikimedia Commons Slovníkové heslo muslim ve Wikislovníku Téma Muslim ve Wikicitátech Počet muslimů v jednotlivých zemích Muslim, žid a bosňák s velkým, nebo malým písmenem?

Question: Používají muslimové označení mohamedán?

Answer: Někdy se také používá pojem mohamedán, který sami muslimové chápou jako nesprávný a hanlivý, protože uctívají Alláha, nikoliv proroka Muhammada.