Miliarda

Context: Miliarda (zkratka mld.) je základní číslovka, která označuje číslo 1 000 000 000, tedy 109 (jednička a za ní devět nul), jinými slovy tisíc milionů. V soustavě SI jí odpovídá předpona giga-. V angličtině se slovo milliard používá jen velmi zřídka. V krátké škále se číslo 109 označuje jako bilion (billion), což v češtině označuje číslo 1012. Kvůli jednoznačnosti se proto miliarda někdy opisuje jako "tisíc milionů". Slovo miliarda pochází z latinského mille (tisíc) s rozmnožující koncovkou -ard. Krátká a dlouhá škála Seznam čísel Slovníkové heslo miliarda ve Wikislovníku

Question: Kolik milionů obsahuje jedna miliarda?

Answer: tisíc


Joseph Effner

Context: Joseph Effner (křtěn 4. února 1687, Dachau, Německo – 23. února 1745, Mnichov, Německo) byl německý architekt a designér. V roce 1706 studoval u Gabriela Germaina Boffranda v Paříži. V letech 1715 - 1726 byl architektem bavorského kurfiřta Maxmilián II. Emanuela. == Nejdůležitější díla == 1715/1717- rekonstrukce zámku v Dachau 1715/1717- lovecký zámek Fürstenried jižně od Mnichova 1718/1721- rozšíření parku a zámku Nymphenburg v Mnichově 1716/1719- rekonstrukce budov v Pagodenburgu a Badenburgu 1719/1726- rozšíření zámku Schleissheim 1723/1729- zámek Preysing v Mnichově stavba Reiche Zimmer v Mnichovské rezidenci bavorských králů a kurfiřtů == Odkazy == === Reference === V tomto článku byl použit překlad textu z článku Joseph Effner na slovenské Wikipedii. === Externí odkazy === Obrázky, zvuky či videa k tématu Joseph Effner ve Wikimedia Commons

Question: Jakého kurfiřta byl architektem Joseph Effner v letech 1715-1726?

Answer: bavorského


Netopýři

Context: Díky nim jsou netopýři (a druhý podřád letounů, kaloni) jedinými savci, kteří dokážou létat – létající veverky, vakoveverky a plachtící kuskusovití mohou pouze klouzat na omezenou vzdálenost. Vynikají akrobatickým letem o rychlosti 20–50 km/h. Netopýři se vyvinuli zhruba před 60 milióny let z primitivních hmyzožravců, předchůdců dnešních ježků a rejsků. Netopýři vidí černobíle. Dalšími znaky netopýrů, které je odlišují od kaloňů, jsou: echolokace – schopnost navigovat se vlastním sluchem podle odrazů zvuku u jejich pískotu od předmětů (především kořisti) – podobně funguje sonar. Nejnižší frekvenci má netopýr pestrý, okolo 20 kHz a naopak nejvyšší frekvenci má vrápenec malý až kolem 110 kHz. chybějící dráp na druhém prstu přední končetiny jejich uši netvoří uzavřený kruh mají ostré zuby, zejména stoličky dosahují menších rozměrů stehenní kosti netopýra jsou tak tenké, že většina netopýrů neumí chodit Netopýři se živí hmyzem, krví, malými savci, žábami a rybami. Většina netopýrů je aktivní v noci nebo za soumraku. Oči většiny druhů jsou sice malé a špatně vyvinuté, ale netopýři s nimi vidí. Mají schopnost tzv. utajené březosti - mají schopnost pozastavit vývoj plodu a odložit jeho porod i vývoj na příznivější období. Netopýří radar neboli echolokace je způsob orientace. Význam slova echolokace je echo (ozvěna) a lokace (zjišťování místa). Tento radar (sonar) pracuje na principu ultrazvukových vln. Vydávaný signál je standardizovaným zvukovým pulsem frekvence 14–110 kHz (kilohertzů, 14 000-110 000 hertzů), délky 0,7-60 ms (milisekund), opakovaný 5-150 krát za sekundu. Intenzita zvuku je přibližně 40-150 dB (decibelů), tlak zvukové vlny 0,1-30 Pa (pascalů), vlnová délka je 0,6-5 mm. Frekvenční rozsah zvuku může dosahovat 0–60 kHz (kilohertzů, 0-60 000 hertzů). Další charakteristikou je počet harmonických tónů. Vydávají 2-4 rovnoměrné harmonické tóny.

Question: Jak se orientují netopýři?

Answer: echolokace


Emoce

Context: Feeling rules jsou součástí nejen normativního kódu určité kultury, ale jsou i diferencované pro různé sociální skupiny.Ve společnostech moderních a pozdně moderních se ukazuje jako stále významnější schopnost manipulovat s emocemi vlastními nebo s emocemi ostatních lidí. Pro jednotlivce je tato schopnost potenciální příležitostí pro sociální mobilitu ve smyslu kumulace úcty, moci či peněz. V souvislosti s "řízeným" prožíváním emocí lze zmínit sportovní události, popkulturu či kulturní průmysl. V této souvislosti někteří autoři poukazují na něco, co bychom mohli nazvat citovou vyprahlostí, kdy jsou lidské schopnosti konstruovat city a komunikovat o nich omezeny a ohrožovány především blazeovaným postojem, přemírou banálních podnětů a jistým nihilismem.Na druhou stranu je možné chápat fenomén tak, že emoce jsou jen prožívány a kontextualizovány odlišně než v minulosti. Jak ukazuje Zygmunt Bauman v soudobé společnosti jsou i lidské vztahy a emoce předmětem spotřeby. Pro ilustraci kulturního významu emocí lze připomenout dílo Norberta Eliase nazvané O procesu civilizace, kde je popsána psychogeneze civilizace a jejích členů v tom smyslu, že v rámci své osobnosti se aktéři učí zvládání projevů emocí, spontánních projevů a snadnějšímu akceptování disciplinace. V konečném důsledku je důvěra základem pro ekonomické vztahy a i komplexní systém finančního kapitalismu a globální směnu kapitálu. Jak lze pozorovat na příkladu současné dluhové krize, je v celé řadě případů ztráta důvěry mnohdy pro ekonomické subjekty (v tomto případě státy) zničující daleko více než skomírající fundamentální ekonomické ukazatele a výkony reálné ekonomiky. Důvěra mnoha aktérů drží v chodu nejen trhy s dluhopisy, ale i burzy s cennými papíry a finančními produkty, a v neposlední řadě systémy důchodových pojištění. V některých případech mohou dokonce emotivní a racionálně nepodložené zprávy o likviditě bank spustit hromadné výběry a způsobit tak faktickou neschopnost dostát závazkům, ač do té doby byla banka solventní.

Question: Je důvěra základem pro ekonomické vztahy a i komplexní systém finančního kapitalismu a globální směnu kapitálu?

Answer: V konečném důsledku je důvěra základem pro ekonomické vztahy a i komplexní systém finančního kapitalismu a globální směnu kapitálu.


Nikolaj Judenič

Context: Na jaře 1919 se setkal ve Stockholmu s americkými a britskými diplomaty a dojednal s nimi omezenou podporu Američanů a Britů v boji proti bolševikům. V červnu 1919 navázal kontakt s admirálem Kolčakem, který založil v Omsku všeruskou vládu a vedl ozbrojený odpor proti bolševikům na Sibiři. Generál Judenič dostal volnou ruku v boji při Baltském moři a severozápadním Rusku a potřebné finanční prostředky. Následně se přesunul do Talinu a setkal se s generálem Rodzjankem, který vedl bělogvardějskou Severní armádu. Oba se shodli, že jejich hlavním cílem bude dobýt Petrohrad a že jejich vojsko bude formálně pod hlavičkou estonské armády. V srpnu 1919 pod tlakem britské vlády a svého klíčového spojence Estonska musel vytvořit protirevoluční Severozápadní vládu, která se skládala z monarchistů, socialistů a menševiků. Následující dva měsíce strávil výcvikem své armády. V září 1919 mu byla k dispozici dobře vycvičená armáda o počtu 17 000 mužů s 53 děly a 6 tanky. == Útok na Petrohrad == V říjnu 1919 se vrhla jeho armáda na Petrohrad. Město bylo v té době jen lehce bráněno, protože Rudou armádu zaměstnával boj na jiných frontách (především na Sibiři a Ukrajině). Judeničův přítel z carské armády finský generál Mannerheim naléhal na finskou vládu, aby se k útoku připojila. Finská vláda, ale podmínila účast svých vojsk v útoku na Petrohrad potvrzením nezávislosti Finska bělogvardějci. Admirál Kolčak, který byl hlavou bělogvardějců, ale tak nehodlal učinit, a tak byla Mannerheimova prosba odmítnuta. Severozápadní armáda zatím dobyla Kingisepp a Gatčinu, ale nepodařilo se jí přerušit vlakové spojení mezi Moskvou a Petrohradem. Bolševici tak mohli poslat do města početné posily.

Question: Které armádě velel Nikolaj Judenič?

Answer: carské


Feudalismus

Context: Feudalismus neboli feudální zřízení je systém lenních vztahů charakteristický pro evropský, zejména vrcholný středověk. V širším smyslu se tak označuje celá tehdejší společnost nebo období[1][2]. Mimo něj se s ním lze výjimečně setkat i jinde, například výrazně v císařském Japonsku. V marxistické ideologii je tak nazýváno uspořádání společnosti a celá lidská epocha od zániku otrokářského starověku do převládnutí kapitalismu; charakteristická je půda vlastněná feudály a obdělávaná osobně závislými a ekonomicky vykořisťovanými poddanými (nevolníky)[1][3]. Název je odvozen z latinského slova feudum, česky léno. Feudální společnost Tři stavy ve formě diagramu Královské domény a území feudálních pánů ve Francii koncem 15. století Feudální vztah se vytváří na různých úrovních mezi svobodnými lidmi, vazalem na jedné straně a lenním pánem na druhé. Vazal se zavazuje k věrnosti, poslušnosti a službě (zejména vojenské) vůči pánovi, ten mu za to zaručuje ochranu a materiální zajištění prostřednictvím léna. Léno bývá nejčastěji půda, která živí své držitele, ale je obhospodářována venkovany. [4] To také odpovídá tehdejší představě o rozdělení společnosti na pracující, bojující a modlící se, čili zemědělské obyvatelstvo, profesionální válečníky a příslušníky církve. Systém lenních vztahů sahal hierarchicky od prostého rytíře až po vrchního lenního pána, panovníka monarchie - například krále. I ten se však mohl za určitých okolností dostat do lenní závislosti, jak o tom svědčí formálně vazalské postavení anglického krále vůči králi francouzskému, svému lennímu pánovi ve vztahu k rozsáhlému plantagenetovskému panství na území francouzského království. V následné stoleté válce mezi oběma králi se rytířský způsob boje ukázal jako již neefektivní, zejména ve velkých porážkách francouzského rytířstva anglickými lukostřelci. Konec rytířského období, stejně jako uzavření a rozdělení privilegované vrstvy na nižší a vyšší šlechtu nebo vzestup významu měst, signalizoval konec feudalismu a postupný přechod ke stavovské společnosti. Marxistický termín Vazal obřadně uznává svého lenního pána, sklonek feudalismu (asi 1469) Feudalismus v marxistické literatuře nemá plnou souvislost s feudem (lénem), které bylo vztahem mezi šlechtou. Je tak nazýváno uspořádání společnosti a období, kdy byla společnost rozdělena na vrchnost a poddané, do značné míry souběžné se středověkem - zhruba od konce antiky do 16. až 19. století.

Question: K čemu se zavazuje vazal v čase feudální společnosti?

Answer: věrnosti, poslušnosti a službě


Albert Camus

Context: Albert Camus [alˈ kaˈ] IPA [albér kami] (7. listopadu 1913 - 4. ledna 1960) byl francouzský spisovatel a publicista. Bývá uváděn jako jeden z čelných představitelů existencialismu, přestože taková označení odmítal. Stejně tak si nepřál, aby byl pokládán za filosofa, nicméně pozdější filosofické myšlení výrazně ovlivnil. Pocházel z francouzsko-španělského manželství. Narodil se v Mondovi (v Alžírsku, které bylo tehdy francouzskou kolonií), kde po otcově smrti na Marně vyrůstal v chudinské čtvrti. V Alžíru Camus vystudoval filosofii a klasické literatury. Roku 1934 se stal členem komunistické strany, kterou o rok později pro názorové neshody opustil, až do roku 1938 vystřídal několik zaměstnání, teprve roku 1938 se začal věnovat literatuře - stal se novinářem. Jeho novinářská činnost vedla roku 1940 k jeho vyhoštění z Alžíru, Camus odjel do Paříže, kde se zapojil do protifašistického hnutí (hnutí odporu). V průběhu druhé světové války se věnoval především divadlu. Během druhé světové války publikoval v ilegálním časopise Combat. Kolem roku 1950 začal být velmi aktivní v otázkách francouzské koloniální politiky v Alžírsku, kdy se stal jejím nesmiřitelným kritikem. Roku 1957 mu byla udělena Nobelova cena za literaturu. Zemřel při autonehodě. Spisovatel Giovanni Catelli vytvořil na základě jednoho úryvku v deníku spisovatele Jana Zábrany teorii, že byl Camus ve skutečnosti zavražděn sovětskou tajnou službou KGB na příkaz ministra zahraničí Dmitrije Šepilova. A. Camus se ve svých dílech soustředil na problematiku odcizenosti a vzpoury, často se u něj objevuje téma strachu ze samoty. Jeho díla jsou reakcí na ztrátu tradičních hodnot a přesvědčení o nesmyslnosti a absurdnosti života. Cizinec (L'Étranger, 1942) - tento román se odehrává v Alžírsku asi v první polovině 20. století. Dá se rozdělit na část dějovou a úvahovou. 1) dějová část: Je vyprávěna v ich-formě a zachycuje poslední část života úředníka Meursaulta (hlavní hrdina). Příběh začíná pohřbem Meursaultovy matky, měl matku rád, ale necítí lítost, smířil se s tím, že smrt musí někdy přijít. Bere život tak, jak jde, nenechává se vyvést ze svého klidu. Krátce po pohřbu naváže kontakt se svou bývalou kolegyní Marií a seznámí se se sousedem pochybného charakteru Raymondem. Dokonce Raymondovi napíše dopis na rozloučenou s jeho nevěrnou milenkou a zjišťuje, že Raymond má problémy s partou Arabů (jeden z party je bratrem oné dívky). Meursault, Marie a Raymond odcestují na chatu Raymondova přítele. Procházejí se po pláži, Raymonda napadnou Arabové a zasadí mu ránu nožem, poté prchají. Meursault se prochází dále a uvidí mezi skalisky jednoho z útočníků. jelikož je na pláži horko a on dostane úpal, snaží se dostat do stínu skalisek.

Question: Kdy zemřel Albert Camus?

Answer: 4. ledna 1960


Velké sedlo (seriál)

Context: Velké sedlo (seriál) Velké sedlo Žánr drama Námět Jaroslav DietlFrantišek Mudra Dramaturgie Lubomír Zaorálek Scénář Jaroslav Dietl Režie František Mudra Výprava Jan Hapala Hrají Pavel Nový Jana Janěková Jana Krausová Lucie Bulavová Ivan Vyskočil Vítězslav Jandák Jitka Smutná Země původu Československo Československo Jazyk čeština Počet řad 1 Počet dílů 9 (seznam dílů) Obvyklá délka 47 minut Produkce a štáb Kamera Jaromír Zaoral Robert Huber Hudba Jan Cron Produkčníspolečnost Československá televize Premiérové vysílání Stanice Československá televize Vysíláno 19870322a22. března 1987 – 19870419a19. dubna 1987 Velké sedlo na ČSFDNěkterá data mohou pocházet z datové položky. Velké sedlo je devítidílný československý televizní seriál režiséra Františka Mudry podle scénáře Jaroslava Dietla. Seriál natočilo ostravské studio Československé televize v roce 1986. V seriálu účinkovaly herecké hvězdy jako Pavel Nový, Ivan Vyskočil, Jan Kraus, Jana Krausová, Vítězslav Jandák, Jiří Holý a další. Děj PřeskočitVarování: Následující část článku vyzrazuje zápletku nebo rozuzlení díla. Hlavním hrdinou seriálu je Jan Palyza (Pavel Nový), hrázný na přehradě Velké sedlo. Ve svém povolání musí čelit přírodním živlům v období sucha i velké vody, ale i důsledkům macešského chování lidí k vodě a přírodě. V osobním životě prožívá velkou lásku, ale i zklamání. Nehasnoucí stálicí jeho života tak zůstává přehrada Velké sedlo a malebná okolní příroda. Konec části článku, která vyzrazuje zápletku nebo rozuzlení díla. Seriálu dominují záběry přehradní nádrže, vodní plochy a okolních přírodních scenérií. Divácky atraktivní jsou zejména letecké filmové záběry, pořízené na Kružberské přehradě a v jejím okolí, kde byla většina seriálu natočena. V seriálu jsou také zaznamenány zatopené oblasti na nynějším dně vodní nádrže Slezská Harta a detailní záběry příprav pro její stavbu. Seriál byl natočen ve spolupráci s Povodím Odry, podnikem pro provoz a využití vodních toků, v seriálu se vyskytuje detailní pohled nejen do soukromeho života lidí obsluhující hráz, ale také pracovního života a plnění různých pracovních povinností.

Question: Kolik dílů má seriál Velké sedlo?

Answer: devítidílný


Šepseskare

Context: Šepseskare ŠepseskareDoba vlády ~2403 př. n. l.[1] 7 let (Beckerath) 7 let (Turínský královský papyrus)[2][3] 7 let (Manehto)[2][3] Rodné jméno Netjeruser (Netjer user) Trůnní jméno Šepses-ka-Re (Špss-k3-Rˁ) Horovo jméno Sechem-chem Otec Neferirkare Matka Chentkaus II. Narození 25. století př. n. l. Úmrtí 2473 př. n. l. Některá data mohou pocházet z datové položky. Šepseskare byl egyptským faraonem 5. dynastie. Vládl přibližně v ~2403 př. n. l.[1] Přesná délka jeho vlády není známa, Manehto a Turínský královský papyrus uvádějí, že vládl 7 let. Z dalších královských seznamů ho uvádí ještě Ebozevská deska.[3] a Sakkárský královský seznam.[4] Celkově je o něm málo informací, není ani jisté, jaké pořadí v seznamů faraonů 5. dynastie mu patří. Český egyptolog Miroslav Verner[5] ho řadí mezi vlády faraonů Neferirkarea a Raneferefa. Naopak jinde[6] se považuje za Raneferefova následníka. Zároveň se také vedou diskuze o jeho rodičích, kterými mohli být Neferirkare a královna Chentkaus II.,[7][6] jeho bratrem by pak byl Raneferef. Možná vysvětlení naznačují poslední archeologické nálezy a jejich analýza v celém kontextu dat získaných na Abúsírské lokalitě. Bylo nalezeno jen několk několika zlomků hliněných pečetí.[4] O jeho vládě a činech se nic neví, není známa ani jeho hrobka.[3] Společně s faraonem Menkauhorem ze stejné dynastie patří k nejméně známým faraonům starého Egypta. V 80. letech 20. století byla jižně od pyramidy krále Sahurea v Abúsíru objevena nedokončená pyramida. Je možné, že tato pyramida je právě Šepseskareovou hrobkou. Odkazy

Question: Šepseskare byl egyptským faraonem kolikáté dynastie?

Answer: 5.


Context: Kostel Nanebevzetí Panny Marie (Leutersdorf) Kostel Nanebevzetí Panny Mariev Leutersdorfu Boční pohled na kostel (2018)Místo Stát Německo Německo Spolková země Sasko Zemský okres Zhořelec Obec Leutersdorf Lokalita Neuleutersdorf Souřadnice 50°57′8,87″ s. š., 14°38′26,22″ v. d. Základní informace Církev římskokatolická Provincie berlínská Diecéze drážďansko-míšeňská Děkanát Budyšín Farnost Leutersdorf Status farní kostel Užívání pravidelné Datum posvěcení 5. října 1862 Světitel Ludwig Forwerk Architektonický popis Architekt Carl August Schramm Stavební sloh novogotika Typ stavby kostel Výstavba 1860–1862 Specifikace Umístění oltáře severovýchod Stavební materiál zdivo Další informace Adresa Aloys-Scholze-Straße 402794 Leutersdorf Ulice Aloys-Scholze-Straße multimediální obsah na Commons Některá data mohou pocházet z datové položky. Kostel Nanebevzetí Panny Marie (německy Kirche Mariä Himmelfahrt) v saském Leutersdorfu je novogotický farní kostel dokončený roku 1862. Historie Pozemek pro výstavbu katolického kostela v leutersdorfské části Neuleutersdorf získal roku 1851 biskup Joseph Dittrich (1794–1853). Položení základního kamene se uskutečnilo 29. října 1860. Výstavba trvala dva roky a nový svatostánek byl vysvěcen 5. října 1862 biskupem Ludwigem Forwerkem (1816–1875). Plány zhotovil žitavský architekt Carl August Schramm (1807–1869). Prvním farářem se stal Anton Müller ze severočeského Varnsdorfu. Roku 1878 získal kostel první varhany, v roce 1910 došlo k elektrifikaci a roku 1925 bylo vybudováno plynové topení. V letech 1923 a 1927 obdržel kostel nové zvony jako náhradu za zvony zrekvírované během první světové války. Místní farář Aloys Scholze (1893–1942), odpůrce nacismu, zahynul roku 1942 v koncentračním táboře Dachau. Zvony zrekvírované během druhé světové války byly nahrazeny novými roku 1948. Celkové rekonstrukce se stavba dočkala v roce 1962 u příležitosti stého výročí dokončení, další následovaly roku 1997 a v letech 2007–2009. Kostel je chráněn jako kulturní památka pod číslem 09272089 a je využíván k pravidelným bohoslužbám. Je farním kostelem Římskokatolické farnosti Leutersdorf. Popis Jednolodní neorientovaný kostel je postavený v novogotickém slohu. Průčelí dominuje věž s portálem. Střecha pokrytá pálenými taškami nese barevné vzory. Na oltáři je umístěn obraz s motivem Nanebevzetí Panny Marie. Varhany se 17 rejstříky zhotovil budyšínský varhanář Leopold Kohl.

Question: V jakém slohu je postaven Kostel Nanebevzetí Panny Marie v Leutersdorfu?

Answer: novogotický


Ingenuity (vrtulník)

Context: Jet Propulsion Laboratory Program Mars 2020 Hmotnost 1,8 kg Délka 14 cm Šířka 14 cm Výška 0,49 m Teleskop Průměr 1,2 m Přístroje Nese přístroje inerciální měřící jednotka, lidar a NavCam Oficiální web Oficiální web Některá data mohou pocházet z datové položky. vrtulník Ingenuity Ingenuity je malý plně autonomní vrtulník, který byl v rámci mise Mars 2020 dopraven na planetu Mars. Vyrobila jej společnost Jet Propulsion Laboratory pro NASA.[1] Jde o první létající stroj, který bude létat na jiné planetě, než je Země. Dron byl zkonstruován tak, aby byl co nejlehčí a zároveň výkonný. Problémem bylo zkonstruovat zařízení, které bude moct létat ve 100× řidší atmosféře, než je ta zemská. [2] Ingenuity pohání dva protiběžné dvoulisté rotory s lopatkami z uhlíkových vláken. Délka rotorů je 1,2 metru, provozní otáčky 2400 ot./min. Výkon motoru je 350 W. Je napájený systémem šesti lithium-iontových baterií. Ty se budou denně dobíjet solárními články na povrchu listů rotorů, částečně se bude nabíjet i z vozítka Perseverance. Je vysoký 49 centimetrů. Trup vrtulníku je 14×14×14 cm velký a NASA jej přirovnává k velikosti softballového míčku.[3] Vrtulník je až do startu skrytý v trupu vozítka Perseverance, a až ve chvíli startu je vypuštěn na povrch. Dne 22. února 2021 NASA oznámila, že helikoptéra přistání přežila.[4] Plánovaný první let by měl proběhnout asi 60 dní po přistání vozítka, tedy v dubnu 2021. Vozítko na sobě má speciální komunikační zařízení, ale data z vrtulníku jsou zpracovávána stejně jako data z ostatních vědeckých přístrojů. Helikoptéra je určená pro 2–3 minuty provozu denně. Pro lety bylo vyhrazeno okno 30 dní,[5] při němž by se mělo zvládnout 5 letů.[6] Dne 13. srpna 2020 NASA oznámila, že Ingenuity bylo poprvé zapnuto ve vesmíru.[7] 4. dubna 2021 pak vrtulník opustil své místo na břiše vozidla.

Question: Jaký název nese plně autonomní vrtulník, který provedl první let na cizím vesmírném tělese?

Answer: Ingenuity


André Navarra

Context: André Navarra, celým jménem André-Nicolas Navarra (13. října 1911 Biarrit, Francie – 31. července 1988 Siena, Itálie) byl francouzský violoncellista a hudební pedagog. == Život == Narodil se do hudebnické rodiny. Jeho otec byl kontrabasista italského původu. Jeho rodiče jej připravovali na hudební dráhu, pořídili mu violoncello a nechali jej cvičit stupnice a studovat hudební teorii. Poté ve věku sedmi let začal studovat hru na violoncello. O dva roky později byl přijat na Toulouskou konzervatoř, kterou dokončil v roce 1924, ve svých třinácti letech s nejvyšším oceněním. Poté pokračoval ve studiích na Pařížské konzervatoři u Julese-Leopolda Loeba a komorní hudbu u Charlese Tournemira. O dva roky později absolvoval, opět s nejvyšším oceněním.Po dokončení studií na Pařížské konzervatoři, poměrně neobvykle pro prvotřídní sólové hudebníky, Navarra zcela přestal brát hodiny. Místo toho vypracoval vlastní studijní kurzy a zdokonaloval se v technice. To zahrnovalo například také transkribování množství houslových technik pro potřeby violoncellových cvičení, včetně etud Carla Flesche a Otakara Ševčíka.V pozdějších letech, po druhé světové válce, kdy vyučoval na Pařížské konzervatoři, vedl Navarra od roku 1954 každoroční mistrovské kursy na Accademia Musicale Chigiana. Zde mezi jeho studenty patřili např. mladý Saša Večtomov, podzimní kurzy v Saint-Jean-de-Luz, a roku 1958 přijal také profesuru na vysoké škole hudební v Detmoldu.

Question: Byl André Navarra přijat na Toulouskou konzervatoř?

Answer: O dva roky později byl přijat na Toulouskou konzervatoř, kterou dokončil v roce 1924, ve svých třinácti letech s nejvyšším oceněním.


Black metal

Context: Zde je také odklon od již zavedené stupnice z důvodů větších disonancích "odpor" zvuku, tak jako u harmonických tónů. Vzácné je využití kytarových sól ve srovnání s heavy a power metalem. === Bicí === Double bass, blast beat, a D-beat bubnování. Tím se vytvoří velmi jednoduchá a působivá hudba. V některých případech mohou mít bicí v hudbě menší úlohu. Mnohdy jen doprovázejí velmi holými a prázdnými tóny - využívá se zvláště pro vytvoření atmosféry black metalu. Zde jistě budou mít mnohé skupiny výhrady, zvláště v některých pasážích skladeb. Některé skupiny, zejména sóloví umělci, využívají umělé bubenické zařízení namísto lidského bubeníka. === Texty a vokály === Zřetelný je tvrdý (harsh) styl vokálů, často velmi hrdelní skřehot (False Chord Scream, growling) nebo vysoko-intenzivní vřískot (screaming). Vokál současně doplňuje hudbu svou dramatickou podstatou zkleslení. Některé skupiny, zvláště v symfonickém black metalu, vkládají do písní tradiční vokály, často uváděné jako 'čisté' vokály. Také některé blackmetalové skupiny, jako je Arcturus, používají 'čisté' vokály pro všechny písně. Často se využívá efektu ozvěny hlasu k vytvoření hudby více plné a atmosférické. Stejně jako gregoriánský chorál jsou některé blackmetalové písně doplněny o ženský nebo mužský pěvecký sbor. V textech klade black metal velký důraz na odpor proti křesťanství (satanismus, pohanství, okultismus). Texty často zmiňují zimu, temnotu, lesy a jiné přírodní elementy. Dále mohou opěvovat folklór a historii těchto zemí. Texty se zabývají spíše temnými stránkami života, včetně války, misantropie, bídy a násilí. Mohou být také inspirovány světem fantasy. Zejména se mnoho skupin zaměřuje na fiktivní kontinent Středozemě od J. R. R. Tolkiena, např. rakouská skupina Summoning, či norský Burzum. Jiné skupiny si mnohdy vytváří své vlastní smyšlené říše. Například určité písně od skupiny Immortal vyobrazují imaginární království nazvané Blashyrkh. Bal-Sagoth si také vytváří své vlastní fantasy příběhy, které jsou inspirovány spisovateli Robert E. Howardem a H. P. Lovecraftem. === Atmosféra a stavební prvky hudby ===

Question: V jakém black metalu skupiny často používají tradiční vokály?

Answer: v symfonickém


Linux

Context: Jejich nevýhodou je pak možnost použití pouze na architektuře x86 a kompatibilních. Existují emulátory zdarma, z nichž nejznámější je Wine. V současné době pomocí Wine funguje pod Linuxem většina Windows aplikací nebo pro ně existuje alternativa. Za zmínku stojí i komerční odnož Cedega, která se specializuje na možnost hraní her napsaných pro Microsoft Windows, nebo CrossOver. Dále lze použít emulátory virtuálního PC: Bochs, QEMU, VirtualBox (GPL), VMWare (proprietární). Základním programovacím jazykem v Linuxu je jazyk C a sada GCC, která obsahuje překladače pro několik jazyků (zejména C a C++). Nedílnou součástí programovacích nástrojů jsou i GNU binutils, které obsahují nástroje pro překlad jazyka symbolických adres a linkování binárních objektových souborů do spustitelné podoby; na systému Linux jsou standardně objektové soubory i spustitelné programy uloženy ve formátu ELF (executable and linkable format). Prostředí GNU nabízí i řadu dalších nástrojů pro usnadnění vývoje složitějších programů (make, autoconf, gettext). Linux podporuje i celou řadu dalších programovacích jazyků. Kromě jednoduchého jazyka zabudovaného přímo v příkazové řádce (shell) jsou nejpoužívanějšími jazyky v linuxovém prostředí Perl a Python. Protože se Linux stal velice populární platformou pro provoz WWW serverů, tak obrovské množství uživatelských aplikací které se dnes běžně provozují pod tímto systémem jsou ve skutečnosti webové aplikace napsané v jazyce PHP. Programování v Linuxu většinou probíhá v cyklu: programátor napíše zdrojový kód v textovém editoru, pak spustí v příkazové řádce kompilátor a program otestuje. Existují i programátorské editory, které za programátora spustí kompilátor a případně ve zdrojovém textu označí chyby. Samozřejmostí je i zvýraznění syntaxe a nyní jsou k dispozici již i rozvinutá plně funkční vývojová prostředí označovaná jako IDE nebo v případě návrhu grafického uživatelského rozhraní označovaná RAD. Tato prostředí jsou obvykle určena pro grafické rozhraní X Window System. Vesměs jsou zaměřená na kompilované jazyky, existují ale i taková, která podporují ladění skriptovacích jazyků (např. Pythonu), například IDEA. K programování grafických aplikací lze použít např. Anjuta, Glade či KDevelop (primárně pro prostředí KDE). Podpora linuxových distribucí je obvykle realizována komerčními společnostmi. V případě společností, jako jsou Canonical, Novell, Red Hat nebo Mandriva, jde přímo o společnosti spravující určitou distribuci. Na druhé straně jsou společnosti jako např. VA Linux[zdroj? ], které se specializují na aplikace řešení postavených na Linuxu. Nejrozšířenější model podpory je ten, že s koupí distribuce dostáváte právo využít omezenou podporu po omezený čas a v případě potřeby můžete později dokoupit další služby. Pro uživatele distribucí, které jsou zdarma, slouží jako poměrně dobrá podpora řada diskusních fór, v angličtině i češtině.

Question: Jaký operační systém má ve svém logu tučňáka?

Answer: Linuxu


KAJOTbet Hockey Games 2012

Context: KAJOTbet Hockey Games 2012 byl turnaj v rámci série Euro Hockey Tour 2011/2012, který byl sehrán od 26. do 29. dubna 2012. Vítězem turnaje se stalo Finsko, které ztratilo jediný bod, a to v utkání s Českou republikou. Vítězství nad Ruskem v posledním utkání turnaje zajistilo České republice teprve druhý celkový triumf v Euro Hockey Tour. Zápasy 26. dubna 201220:00 MSK Rusko 0 – 2(0:1, 0:0, 0:1) Finsko Sportovní komplex Jubilejnyj, PetrohradNávštěvnost: 5 620 Report Semjon Varlamov Brankáři Kari Lehtonen Rozhodčí: Lärking Johansson 33' Mikko Mäenpää 60' Antti Pihlström 10 min Tresty 12 min 26. dubna 201218:30 SEČ Švédsko 3 – 5(1:1, 2:2, 0:2) Česko Kajot Arena, BrnoNávštěvnost: 7 058 Report Jhonas Enroth Brankáři Jakub Štěpánek Rozhodčí: Anisimov Olenin Järnkrok 6'Staffan Kronwall 34'Harju 34' 20' Ondřej Němec 24' Jiří Novotný 24' Jiří Tlustý 41' Tomáš Plekanec 60' Petr Průcha 16 min Tresty 18 min 37 Střely 35 28. dubna 201214:00 SEČ Česko 2 – 3 PP(2:0, 0:2, 0:0, 0:1) Finsko Kajot Arena, BrnoNávštěvnost: 6 905 Report Jakub Štěpánek Brankáři Petri Vehanen Rozhodčí: Anisimov Olenin Ondřej Němec 14'Lukáš Kašpar 17' 27' Lennart Petrell 32' Mikko Mäenpää 63' Tuomas Kiiskinen 14 (navíc Petr Čáslava 5+DKU) min Tresty 14 (navíc Janne Pesonen 10+5+DKU) min 28 Střely 21 28. dubna 201218:30 SEČ Rusko 4 – 2(0:0, 3:1, 1:1) Švédsko Kajot Arena, BrnoNávštěvnost: 5 655 Report Semjon Varlamov Brankáři Viktor Fasth Rozhodčí: Martin Fraňo Vladimír Šindler Jevgenij Kuzněcov 35'Nikolaj Kuljomin 38'Nikolaj Žerděv 39'Nikolaj Žerděv 59' 39' Olausson 56' Karlsson 18 min Tresty 20 min 28 Střely 26 29. dubna 201214:00 SEČ Finsko 4 – 1(1:0, 1:0, 2:1) Švédsko Kajot Arena, BrnoNávštěvnost: 4 126 Report Kari Lehtonen Brankáři Jhonas Enroth Rozhodčí: Jan Hribík Vladimír Šindler Jussi Jokinen 2'Ville Peltonen 29'Tuomas Kiiskinen 50'Janne Pesonen 60' 45' Patrik Zackrisson 10 min Tresty 4 min 29. dubna 201218:00 SEČ Česko 2 – 1(0:0, 2:1, 0:0) Rusko Kajot Arena, BrnoNávštěvnost: 7 200 Report Jakub Kovář Brankáři Konstantin Barulin Rozhodčí: Laaksonen Leppäalho Jakub Petružálek 38'Petr Nedvěd 39' 24' Jevgenij Ketov 12 min Tresty 16 min 18 Střely 30 Tabulka Poř. Tým Z V VP PP P VG OG B 1. Finsko32100938 2. Česko32010977 3. Rusko31002563

Question: Který stát vyhrál v turnaji KAJOTbet Hockey Games 2012?

Answer: Finsko


Švýcarsko

Context: Zvýšil se podíl Jugoslávců, Turků a Portugalců. Smlouvou o náboru pracovních sil uzavřenou v roce 1948 s Itálií začal fungovat švýcarský rotační model časově omezených, avšak obnovitelných pracovních smluv pro "saisoniers" a "osoby s ročním pobytem". Po osmnácti měsících pracovního pobytu byla nabídnuta možnost pozvat další rodinné příslušníky, po pěti letech pak volný výběr pracovního místa při pravidelném obnovování pracovního a pobytového povolení a konečně po dalších pěti letech právo usadit se v zemi na základě plné rovnoprávnosti s výjimkou politických práv, která byla tradičně vázána na těžko dostupné státní občanství. Proti pracovnímu a sociálnímu zrovnoprávnění zahraničních pracovníků ve druhé "italské smlouvě" z roku 1963 se zvedly mohutné protestní vlny, které vyústily v proticizinecká hnutí a vznik politických stran zaměřených proti "zahlcení země cizinci". Pod vlivem řídících mechanismů migrační politiky, vytvořených ještě před propuknutím krize v polovině sedmdesátých let 20. století, počty cizinců klesaly. Protestní hnutí umlkla a objevila se až koncem osmdesátých let 20. století, kdy se k trvalému příchodu dalších rodinných příslušníků již usazených osob přidal rostoucí počet žadatelů o azyl. Svoboda vyznání je garantována švýcarskou ústavou (článek 15 Ústavy). Referendem v roce 1973 byly z Ústavy vypuštěny články bránící jezuitskému řádu usadit se v zemi, které byly součástí ústavy od roku 1848. V zemi neexistuje oficiální státní církev, většina kantonů (kromě Ženevy a Neuchâtelu) však finančně podporuje buď římskokatolickou, starokatolickou nebo švýcarskou reformovanou církev. Zastoupení příslušníků jednotlivých vyznání: římští katolíci 38,21 %, švýcarská reformovaná církev 26,93 %, jiní protestanti 2,89 %, muslimové 4,95 %, pravoslavní 2,14 %, hinduisté 0,50 %, židé 0,25 %, buddhisté 0,52 %, jiní křesťané 0,65 %, bez vyznání 21,42 % (ateisté, agnostici a náboženství bez církve) a ostatní 0,28 %. Související informace naleznete také v článku Švýcarská kultura. Švýcarská kultura vznikla na rozhraní okolních kulturních oblastí, kterými byla ovlivněna. Časem se však vyvinula jako samostatná kultura. Někdy je těžké mluvit o švýcarské kultuře jako o homogenní, protože se sama dělí podle jazykových oblastí. Pro zemi je typické zejména vzájemné ovlivňování s Francií, Německem a Itálií. Mnoho švýcarských umělců je pokládano v těchto zemích za jejich vlastní. Vznik kulturních památek v zemi měla zpočátku na svědomí církev, později měšťané a patriciát neboť země nebyla na rozdíl od zbytku Evropy ovládaná feudály. Podporováno bylo hlavně stavitelství (románské katedrály v Bernu, Sionu Chur, Ženevě, gotická katedrála v Lausanne, renesanční kostely v kantonu Ticino či radnice v Lucernu, Solothurnu a Brigu, barokní kláštery v Einsiedelu a St. Gallenu), cizí stavitelé, přitahováni i větší svobodou země vybudovali krásná centra měst jako Bern, Freiburg, Lucern či St. Gallen.

Question: Kolik autonomních kantonů má Švýcarsko?

Answer: 26


UNESCO

Context: Sekretariát je výkonnou a servisní složkou UNESCO. Tvoří jej okolo 2 160 zaměstnanců ze 170 zemí. Z toho více než 680 pracuje v 58 kancelářích UNESCO po celém světě. (Údaje z června 2005.) V čele sekretariátu je generální ředitel. Jeho funkční období trvá 4 roky. Posledním generálním ředitelem je od 15. listopadu 2009 Irina Boková z Bulharska. Československo patřilo k zakládajícím členům UNESCO. Po rozpadu Československa se samostatná Česká republika stala jeho členem 22. února 1993. Pro zprostředkování styku mezi národními institucemi a odborníky má Česká republika Českou komisi pro UNESCO. Česká republika má také Stálou misi při UNESCO. Česká komise pro UNESCO byla zřízena v duchu Ústavy UNESCO rozhodnutím vlády České republiky ze dne 1. června 1994 jako poradní orgán vlády. Hlavním úkolem této komise je zprostředkovávat styk národních institucí a odborníků s UNESCO. Komise dále studuje dokumenty UNESCO, rozšiřuje myšlenky organizace v ČR a spolupracuje se sekretariátem UNESCO v Paříži. Komise má 50 členů a tvoří ji zástupci ministerstev, zástupci významných institucí - státních i nevládních (například Akademie věd ČR, Český helsinský výbor, Národní dobrovolnické centrum atd.) a jednotlivé osobnosti vědy a kultury. Funkční období členů je čtyřleté a členství v komisi je čestné. Předsedkyní komise byla senátorka Jaroslava Moserová, která byla v roce 2003 opětovně jmenována na další funkční období. Po její smrti byla 8. listopadu 2006 jmenována do funkce RNDr. Helena Illnerová, DrSc. Od 1. 10. 2012 je novým předsedou Komise Mgr. Petr Gazdík. Plnění rozhodnutí Komise zajišťuje Stálý sekretariát, jehož funkci plní od 1. července 1996 pracovní skupina v Odboru OSN na Ministerstvu zahraničních věcí ČR. Tento sekretariát spravuje i knihovnu publikací a dokumentů UNESCO. Stálou misi ČR při UNESCO vede od srpna 2013 stálá představitelka ČR při UNESCO Marie Chatardová. Mise zajišťuje vztahy mezi Českou republikou a UNESCO.

Question: Kdy se stala samostatná Česká republika členem organizace UNESCO?

Answer: 22. února 1993


Hobit

Context: Hobiti (anglicky hobbits, sindarsky Periannath, lidskou západštinou "Banakil", Hobitsky "Kudukové", nebo také půlčíci (angl. Halflings)) jsou lidem podobné bytosti drobného vzrůstu ze Středozemě, popsané v díle britského spisovatele J. R. R. Tolkiena. Hobit Bilbo Pytlík je hlavní hrdina románu Hobit aneb Cesta tam a zase zpátky (The Hobbit Or There and Back Again, 1937). Jeho synovec Frodo Pytlík je potom jeden z hlavních hrdinů volného pokračování Pán prstenů (The Lord of the Rings, 1953-4). Hobiti se vyznačují malým vzrůstem, zhruba polovičním oproti běžnému člověku (proto se jim rovněž říká půlčíci, anglicky halflings), dorůstají výšky přibližně tří až čtyř stop (90–120 cm). Jsou jen o málo menší než trpaslíci, ale mají drobnější postavy. Vzhledem ke svému vzrůstu mají velká, chlupatá chodidla s velmi tvrdou kůží, takže zpravidla chodí bosí. Největšího vzrůstu s výškou přes čtyři a půl stopy (140 cm) dosáhli hobiti Smělmír Brandorád a Peregrin Bral díky kouzelným nápojům, jimiž je pohostil ent Stromovous. Nejsou nijak zvlášť pohlední, ale působí příjemně a přátelsky. Zpravidla mají kudrnaté vlasy a téměř žádným z nich nerostou vousy. Dožívají se zpravidla kolem sta let; za plnoleté jsou považováni po dosažení 33 let věku. Hobiti nemají vlastní jazyk – přesně řečeno jejich původní jazyk nebyl nikdy zaznamenán a byl zapomenut, jeho pozůstatkem jsou hobití křestní jména, která jiné národy Středozemě nepoužívají. Mluví běžným středozemským jazykem západštinou, neboli Obecnou řečí, obohacenou o některá svá vlastní slova (hobit, pelouch, názvy měsíců a dní). Přestože původ hobitů není znám, je zřejmé, že jsou odrůdou lidí – jsou jim povahou i vzhledem mnohem bližší než trpaslíkům, elfům nebo skřetům. Ve městě Hůrka dokonce hobiti a lidé žijí společně. Hobiti většinou bývají dobrosrdeční, veselí, mají zálibu v dobrém jídle, pití a kouření dýmky. Libují si v pohodlném životě, neradi opouštějí své rodinné sídlo a cestují po světě. Věnují se zejména zemědělství a řemeslům. Většina z nich se ani neučí číst a psát a jsou prostého založení, mají rádi přímé jednoduché vyjadřování a málokteří se zajímají o záhady. Rádi se oblékají do světlých barev, zejména zelené a žluté. Hobit, který má narozeniny, dává dárky ostatním. Ze všech jídel mají nejraději houby. Nikdy nebojují mezi sebou a jen zřídkakdy se zapojují do válek nebo i do jakýchkoli jiných sporů okolního světa. Proto nevlastní téměř žádné zbraně, někteří z nich jsou nicméně dobří lukostřelci, protože mají bystrý zrak a jistou ruku.

Question: Proč se hobitům říká půlčíci?

Answer: vyznačují malým vzrůstem, zhruba polovičním oproti běžnému člověku


Dněpr

Context: V téže době začal poslední polský král Stanislav August Poniatowski budovat na území dnešního jižního Běloruska Dněpersko-bugský kanál, který měl propojit Dněpr s Vislou. Dokončen byl však až v polovině 19. století. Hospodářská aktivizace středního toku začíná v 17. století v souvislosti s oslabením Krymského chanátu. V 18. století po připojení jižní Ukrajiny a Krymu k Rusku ještě stoupla role řeky jako spojnice Ruska a Černého moře. V té době došlo k rychlému růstu osídlení středního a dolního toku. Rozvoj průmyslu v 19. století (Jekatěrinoslav) dále zvýšil význam řeky, nicméně rozvoji dopravy stále bránily peřeje. V roce 1920 došlo na řece k prudkým bojům nejprve v dubnu a květnu během Rusko-polské války a poté v srpnu při bitvě Rudé armády a Wrangelových bělogvardějců během Ruské občanské války. Během 2. světové války byla řeka důležitou strategickou hranicí, o kterou byly svedeny velké boje v roce 1941 a především během bitvy o Dněpr v roce 1943. Ve 20. století byl střední a dolní tok řeky spoután kaskádou přehrad s vodními elektrárnami a řeka tak pomohla rozvoji hospodářství, na mnoha místech však přišla o svůj přirozený břeh a o lužní lesy. == Odkazy == === Poznámky === === Literatura === (rusky) Davydovv L. K., Hydrografie SSSR, 2. díl, Leningrad 1955, (Д Л К, Г С, т 2, Л, 1955) (rusky) Mirošničenko B. A., Po Dněpru (průvodce), Moskva 1967, (М Б А, П Д (П), М, 1967) (rusky) Laponogov A. N., Po Dněpru (průvodce), Moskva 1970, (Л А Н, П Д (П), М, 1970) V tomto článku byly použity informace z Velké sovětské encyklopedie, heslo "Д". === Externí odkazy === Slovníkové heslo Dněpr ve Wikislovníku Obrázky, zvuky či videa k tématu Dněpr ve Wikimedia Commons

Question: Jaká řeka protéká Ruskem, Běloruskem a Ukrajinou?

Answer: Dněpr


Švestka (divadelní hra)

Context: Švestka je divadelní hra z repertoáru Divadla Járy Cimrmana. Autory jsou Zdeněk Svěrák s Ladislavem Smoljakem a jako spoluautor je rovněž uváděn fiktivní český vynálezce, filosof a dramatik Jára Cimrman. Hra měla premiéru 16. listopadu 1997 v Žižkovském divadle Járy Cimrmana. Obdobně jako většina ostatních představení Divadla Járy Cimrmana, je i jevištní sklerotikon Švestka složen ze dvou částí – série odborných referátů, týkajících se života a díla Járy Cimrmana, v části první a v druhé části pak ucelenějšího zpracování Cimrmanova díla – činohry Švestka. Hra je uvozena následujícími referáty (v závorce je název postavy, kterou zpravidla příslušný přednášející ztvárňuje ve hře): Cimrmanův krokový defekt (Eliška Najbrtová, Jenny Suk, Anička Šafářová) Písně s dentální tematikou (Sváťa Pulec. ) Železniční stomatolog (Blažej Motyčka) Japonská inspirace (Eda Wasserfall) Dva stařecké neduhy (Přemysl Hájek) Hudební tečka – píseň Šel nádražák na mlíčí (všichni účinkující) Vlastní hra se odehrává v železniční staničce Středoplky, do níž přijíždí bývalý vechtr Přemysl Hájek, kterému patří švestka v zastávce. Má povolení ji očesat, ale musí to stihnout do večera. Jelikož mu mladý vechtr Kamil Patka odmítne půjčit žebřík, chce Přemysl využít zkušenosti svého kamaráda, horolezce Sváti Pulce. Také Přemyslův bratranec Blažej Motyčka je pozván, aby pomohl očesat a získal třetinu úrody. Zdánlivě lehký úkol je komplikován faktem, že Přemysl Hájek trpí stařeckým neduhem, totiž neschopností udržet myšlenku, a stále zapomíná, co se po něm chce. Naopak Blažej Motyčka je neschopen myšlenku opustit a neustále ostatní zdržuje vyprávěním postřehů k tématu, které bylo probráno a již se o něm nemluví. Další zdržení přivodí postupně tři ženy, které stanicí projdou – Emilka Najbrtová, Jenny Suk a Andulka Šafářová. U všech se mladý Kamil Patka pokouší získat přízeň, ale až poslední z nich je ochotna se za něj provdat. Náhodně příchozí Eda Wasserfall z Klubu českých turistů vytvářející turistické značení se snaží na švestku natřít značku, přičemž Sváťa se ho snaží od tohoto úkolu odradit, aby mohli švestku očesat, zatímco Přemyslovi jeho záměr nevadí.

Question: Kdy měla premiéru hra Divadla Járy Cimrmana Švestka?

Answer: 16. listopadu 1997


Richard Wagner

Context: Wilhelm Richard Wagner (22. května 1813, Lipsko – 13. února 1883, Benátky) byl německý hudební skladatel, výrazný představitel hudebního romantismu. Mezi jeho nejznámější díla patří opery Rienzi, Bludný Holanďan, Tannhäuser, Lohengrin, Tristan a Isolda, Mistři pěvci norimberští, operní tetralogie Prsten Nibelungův a jeho poslední opera Parsifal. Mnoho let žil mimo Německo – především v Lotyšsku, Francii, Rakousku a Itálii. Nejdelší období však strávil ve Švýcarsku, kde se usadil poté, když po nezdařené revoluci v roce 1848 musel uprchnout z Německa. Několikrát navštívil i Čechy – především Prahu, kde uvedl některá svá díla. Měsíc strávil i v Teplicích; výlet na hrad Střekov jej inspiroval ke složení opery Tannhäuser. V Bayreuthu mu bylo v roce 1873 umožněno s pomocí bavorského krále Ludvíka II. postavit pro inscenace svých oper divadlo s tehdy vynikající akustikou a založit zde tradici Hudebních slavností v Bayreuthu (Bayreuther Festspiele), které si svoji světovou proslulost udržují až dodnes. Pro skladatelovy protižidovské názory bylo jeho dílo již za Německého císařství jednostranně posuzováno a zejména v období nacismu přímo zneužito. Wagner bývá (ne zcela logicky) spojován s Adolfem Hitlerem z toho důvodu, že Wagnerova snacha Winifred Marjorie Wagner (rozená Williamsová) byla dlouholetou Hitlerovou osobní přítelkyní. Narodil se 22. května 1813 v Lipsku jako osmé dítě policejního úředníka Carla Friedricha Wagnera (1770–1813) a dcery pekaře Johanny Rosine Wagnerové, roz.

Question: Je autorem operní tetralogie Prsten Nibelungův Richard Wagner?

Answer: Mezi jeho nejznámější díla patří opery Rienzi, Bludný Holanďan, Tannhäuser, Lohengrin, Tristan a Isolda, Mistři pěvci norimberští, operní tetralogie Prsten Nibelungův a jeho poslední opera Parsifal.


Bedřich Smetana

Context: Smetanovou osobností a hudbou se vědecky zabývali například Otakar Hostinský, Zdeněk Nejedlý, Vladimír Helfert, Julien Tiersot, Mirko Očadlík, Přemysl Pražák, Brian Large, John Clapham, Josef Jiránek, Karel Janeček, Jaroslav Smolka, Hana Séquardtová, Václav Holzknecht, v poslední době například John Tyrrell, Olga Mojžíšová, Marta Ottlová nebo Milan Pospíšil. Již roku 1883 bylo z iniciativy Václava Vladimíra Zeleného založeno Družstvo ctitelů Smetanových, jehož prvním činem bylo vydání klavírního výtahu Dalibora ke skladatelovým šedesátinám. V roce 1909 pak vznikl Sbor pro postavení Smetanova pomníku v Praze, který brzy rozšířil svou aktivitu na výstavní, sběratelskou a vydavatelskou a v roce 1931 se přejmenoval na (dosud existující) Společnost Bedřicha Smetany. Z jím shromážděných sbírek pak bylo roku 1936 otevřeno Muzeum Bedřicha Smetany v Praze na Novotného lávce, roku 1952 postátněné a od roku 1976 spravované Národním muzeem. Národní muzeum spravuje též Památník Bedřicha Smetany v Jabkenicích, odkoupený roku 1936 spolkem Dědictví Bedřicha Smetany. Od roku 1949 existuje též muzeum Rodný byt Bedřicha Smetany v Litomyšli, od roku 1956 expozice na zámku v Benátkách nad Jizerou, od roku 1968 pak Památník Bedřicha Smetany na Lamberku u Obříství a od roku 1984 smetanovská expozice na zámku v Růžkových Lhoticích. Expozice na zámku v Novém Městě nad Metují z roku 1974 po restituci zámku zanikla. Od roku 1961 existuje též expozice Bedřicha Smetany v budově bývalé burzy v Göteborgu. Od roku 2015 existuje Muzeum Bedřicha Smetany v obci Týn nad Bečvou. Na mnoha místech byly Smetanovi postaveny pomníky nebo zasazeny pamětní desky. První pamětní desky byly zasazeny v Litomyšli (1880), Jabkenicích (1888) a Jindřichově Hradci (1893), první pomník byl postaven v Hořicích roku 1903. V mnoha českých městech je po něm pojmenováno některé veřejné prostranství; v Praze je to Smetanovo nábřeží, vedoucí od Národního divadla ke Smetanovu muzeu. Smetanova podobizna se objevila i na československé tisícikoruně (v oběhu 1985-93) a pětitisícikoruně (v oběhu 1946-53). V letech 1949-1992 nesla Smetanovo jméno budova dnešní Státní opery Praha, hlavní koncertní prostor pražského Obecního domu nese jméno Smetanova síň. Mezinárodní hudební festival Pražské jaro začíná každoročně ve Smetanův úmrtní den (12. května) jeho Mou vlastí, ve skladatelově rodném městě se koná festival Smetanova Litomyšl, v Plzni se každoročně koná Mezinárodní smetanovská klavírní soutěž. Smetanovo jméno nese řada pěveckých sborů (např. v Praze, Hradci Králové, Frýdku-Místku, Jindřichově Hradci, Telči, Kladně, Jičíně nebo Hulíně). Smetanovo jméno nese též planetka č. 2047.

Question: Kde se narodil Bedřich Smetana?

Answer: Litomyšl


Kolorektální karcinom

Context: Kolorektální karcinom nebo ne zcela přesně rakovina tlustého střeva představuje jedno z nejčastějších nádorových onemocnění. Někdy používané označení rakovina tlustého střeva je prakticky synonymem. Podle MKN-10 nemá kolorektální karcinom jeden kód, jde o diagnózy C18, C19 a C20. Nejčastěji se vyskytuje u lidí nad 50 let. Způsobuje smrt zhruba 655 000 lidí ročně. Jedním z nejpostiženějších států na světě je Česko (společně se Slovenskem a Maďarskem). == Vznik a rizikové faktory == Kolorektální karcinom obvykle nevzniká náhle. Na sliznici tlustého střeva nejprve vzniká benigní polyp, ve kterém dochází k dalším změnám buněk, které nakonec vyústí v karcinom. Odstranění polypu, například při koloskopickém vyšetření tak představuje vyléčení. === Životní styl === Poměrně výrazný vliv na rozvoj kolorektálního karcinomu má životní styl. Nejsignifikantnějším faktorem (karcinogenem) je pití alkoholu, které je v Česku velmi vysoké. Existuje statisticky významný vztah mezi množstvím snědeného masa a rizikem vzniku rakoviny tlustého střeva, každých 100 gramů denně zkonzumovaného červeného masa zvyšuje riziko onemocnění o 17%. Další jsou rizikové faktory jako nedostatek zeleniny v potravě, úprava potravy grilováním a smažením, konzumace uzenin a kouření.[zdroj? ] === Vliv dědičnosti === Kolorektální karcinom se může vyskytovat v některých rodinách častěji, podkladem může být genetika, ale i jiné faktory (např. stravovací návyky). Kromě toho je několik genetických poruch, v rámci kterých se může kolorektální karcinom vyskytovat. Pro to, že je nádor součástí nějakého genetického syndromu svědčí především nízký věk nemocného (20-30 let) a mnohdy velmi častý výskyt nádorových onemocnění v nižším věku u pokrevních příbuzných.[zdroj? ] === Vliv prostředí === Vlivem prostředí jsou myšleny především klimatické podmínky a znečištění životního prostředí. Zdá se, že tyto vlivy nejsou pro rozvoj kolorektálního karcinomu výraznými rizikovými faktory. Za určitých okolností se mohou jako rizikové jevit dusičnany v pitné vodě.[zdroj? ] ==== Familiární adenomatózní polypóza (FAP) ==== FAP je nejčastějším geneticky podmíněným syndromem spojeným se vznikem kolorektálního karcinomu. Název poměrně dobře popisuje onemocnění - již v poměrně nízkém věku se v tlustém střevě postiženého objevuje velké množství polypů, které se mohou dříve nebo později zvrhnout v maligní karcinom. Jedinou možnou terapií je sledování a průběžné odstraňování polypů kolonoskopicky. Onemocnění je způsobeno mutací jediného genu pojmenovaného APC. ==== Gardnerův syndrom ==== U postižených se kromě polypů tlustého střeva vyskytují i osteomy (tj.nádory kostí) a fibromatóza (tj. mnohočetné benigní nádory vaziva).

Question: Ke změnám čeho dochází v benigním polypu?

Answer: buněk


Priština

Context: Podíl srbské menšiny ale od 80. let 20. století silně klesal, neboť po kosovské válce většina prištinských Srbů opustila Kosovo nebo utekla do srbské enklávy Gračanica. V Prištině má sídlo kosovská vláda i Dočasná správní mise OSN v Kosovu. Počet registrovaných podniků v Prištině je v současné době 8725, s celkem 75 089 zaměstnanci. Mezi Prištinou a městem Kosovo Polje byla vybudována větší průmyslová zóna. Pro železniční dopravu je důležité nádraží ve městě Kosovo Polje 7 km jihovýchodně od centra Prištiny. Nádraží přímo v Prištině má význam jen pro místní dopravu. Jihozápadním směrem (cca 19 km od centra města) se nachází také Mezinárodní letiště Priština. Kosovské muzeum v Prištině má rozsáhlé archeologické sbírky a etnologické artefakty. Historie Hodinové věže, neboli Sahat kula, sahá až do 19. století. Po požáru byla věž rekonstruována s použitím cihel. Původní zvon s datem výroby 1764 byl dovezen z Moldavska. V roce 2001 byl starý hodinový stroj byl nahrazen elektrickým. Jedná se o správní, vzdělávací a kulturní centrum celého Kosova. Sídlí zde Prištinská univerzita (Universiteti i Prishtinës, založena 1970), která v dobách ještě bývalé Jugoslávie patřila k největším vysokým školám v zemi. Ve městě je velmi málo parků a městských lesů. Parku i Qytetit (Městský park) patří k jediným skutečným zeleným místům ve městě. Mnohem větší Gërmia park se nachází na východ od města. Po vybudování nového náměstí Matky Terezy zde bylo vysázeno mnoho stromů a květin. Basketbal je od roku 2000 jeden z nejpopulárnějších sportů v Kosovu. Tento sport je v Prištině zastoupen dvěma týmy. Fotbal je zde také velmi populární. FC Prishtina hraje své domácí zápasy na městském stadionu.

Question: Jaké je hlavní město Kosova?

Answer: Priština


Krkonoše

Context: Krkonoše (německy Riesengebirge, polsky Karkonosze) jsou geomorfologickým celkem a nejvyšším pohořím České republiky a České vysočiny. Leží v severovýchodních Čechách a na jihu polské části Slezska. Nejvyšší horou Krkonoš je Sněžka (1603 m). Podle pověstí střeží Krkonoše bájný duch Krakonoš. Patří mezi nejoblíbenější horská místa v ČR. Širší horský celek zahrnující dnešní Krkonoše byl již ve starověku popsán jako Sudety, což je název zřejmě keltského původu (nejčastěji překládaný jako Kančí hory), nebo balkánského původu (překládaný jako Kozí hory). Klaudios Ptolemaios (asi 85-165) použil pro dnešní Sudety názvy Sudetayle (od Krušných hor) a Askiburgion (zejména Jeseníky, okolí vandalského města Askiburgium, snad až po Lužické hory, tedy včetně Krkonoš). Dio Cassius ve 3. století použil pro Askiburgion název Vandalské hory. Poté co se Ptolemaiovy mapy dostaly do Čech, Bohuslav Balbín či Pavel Skála ze Zhoře používali rozšíření názvu Sudety na celý pás (17. století). Samotné Krkonoše jsou v ruských letopisech v roce 1095 nazvány Český les a Přibík Pulkava v roce 1380 je nazývá Sněžné hory. Název Krkonoš původně označoval jednak dnešní Vysoké Kolo a také Kotel neboli Kokrháč. Označení Krkonoš (v singuláru ženského rodu, "ta" Krkonoš) pro horský hřbet se objevuje v roce 1492 v zápise o rozdělení štěpanického panství na valdštejnský a jilemnický díl, v roce 1499 pak v listině Vladislava II., nejstarší dochovanou mapu s tímto názvem zpracoval Mikuláš Klaudyán v roce 1518. Václav Hájek z Libočan ve své kronice roku 1541 použil název Česká a Slezská Krkonoš. První doklad o rozšíření názvu na celé hory je z roku 1517, kdy byl použit název Krkonošské hory, nápis Krkonoš doplňoval obrázek čerta. Zkrácený název Krkonoše je poprvé doložen v roce 1601.

Question: Kolik metrů má nejvyšší hora Krkonoš Sněžka?

Answer: 1603


Komunistický režim

Context: Komunistický režim je totalitní politický režim států ovládaných komunistickými stranami, které se snaží stát vybudovat na ideologických základech komunismu. Reálně však nejde těchto idejí zcela dosáhnout a tyto ideje se promítnou do státní filosofie jen částečně. Tento stav je obvykle nazýván jako reálný socialismus. První komunistický režim vznikl krvavým převratem v roce 1917 v Rusku pod vládou bolševiků v čele s Leninem a Trockým. Komunistické strany dodnes vládnou v Číně a několik dalších státech. Některé názorové proudy, například trockisté, tvrdí, že režimy v Rusku od Stalina do Gorbačova a režimy Východního bloku včetně Kuby, Severní Koreje a Číny neměly s myšlenkou komunismu nic společného, a nazývají je proto režimy stalinistickými. Státy s komunistickým režimem se samy neoznačovaly jako komunistické – nazývaly se (nazývají se) jako lidově demokratické (např. Československo v letech 1948–1960, Severní Korea), lidové (např. Čína, Polsko, Maďarsko) nebo socialistické (např. Československo v letech 1960–1989, Rumunsko). Komunisty ovládané státy vždy propadaly politické despocii, ekonomické stagnaci a kulturnímu zaostávání. Pro prosazení své moci komunistické strany používají teroristické metody a podle nejvyšších odhadů se celosvětový počet jejich obětí může blížit až ke 100 milionům mrtvých.V období 1948 až 1989 Komunistická strana Československa ovládala tehdejší Československo. Zákonem č. 198/1993 Sb. ze dne 9. července 1993 O protiprávnosti komunistického režimu a o odporu proti němu byl komunistický režim v Československu označen za protiprávní a zavrženíhodný. == Dějiny == Němečtí filozofové Karl Marx a Friedrich Engels rozpracovali vlastní materialistické pojetí dějin, ve kterém je podle nich stav v každé společnosti nástrojem útlaku jedné společenské třídy nad druhou, tento stav bude odstraněn nastolením beztřídní, komunistické společnosti. Prvním státem vedeným komunistickou stranou se stalo 7. listopadu 1917 převratem Rusko, kde bylo přijato marxistické učení diktatury proletariátu. Hlavním ideologem a vůdcem této země byl Vladimir Iljič Lenin, který se navrátil z exilu v Curychu. Němci očekávali, že Lenin svojí revolucí paralyzuje bojeschopnost ruské armády a ukončí válku na východní frontě. Jeho transport měl na německém území právo exteritoriality, střežili ho němečtí vojáci a jeho revolucionáři pobírali finanční podporu od Německého ministerstva financí. Lenin se rychle zbavil opozice a omezil soukromé vlastnictví. Nahradil ho Novou hospodářskou politikou (NEP), jakožto uvolněné formy státního kapitalismu, kterou Stalin později zrušil, aby získal více peněz na materiální zajištění obranné války se západními sousedy SSSR.

Question: Kdo stál v čele prvního komunistického režimu?

Answer: Leninem a Trockým


K2

Context: Nejvíce obětí v historii výstupů na K2 si hora vybrala roku 1986, kdy zde zahynulo celkem 13 horolezců. V roce 2008 zde během série nehod při jediném výstupu zemřelo 11 horolezců. První člověk na světě, který zdolal K2 dvakrát, je český horolezec Josef Rakoncaj (1983 a 1986). Po něm se to doposud podařilo pouze španělskému horolezci Juanitovi Oiarzabalovi (1994 a 2003) a Šerpovi Jangbu (2000 a 2001 s kyslíkovým přístrojem). Josef Rakoncaj se spolulezcem Agostinem da Polenzou také v roce 1983 přežili nejvyšší bivak v historii K2, po dosažení vrcholu hory museli přenocovat jen 50 metrů pod ním. Jediné dva (neúspěšné) pokusy o zimní výstup na K2 provedli Poláci klasickou cestou v letech 1987/1988 a 2003/2004. Protože K2 se nachází mnohem blíže centrální Asii než Everest, zimy jsou zde daleko studenější a delší. Na K2 dnes vede 10 tras, z nichž většina nebyla pro svou obtížnost opakována. 1954 - Abruzziho pilíř. Klasický a nejfrekventovanější výstup na K2 vede JV pilířem.

Question: Jaká je druhá nejvyšší hora světa?

Answer: K2


Twist

Context: Twist (anglicky "kroutit se") je tanec, který vznikl ve Spojených státech amerických v 60. letech 20. století. Je provozován sólově, partneři se při něm nedrží a většinou stojí proti sobě. Nemá žádná přesně daná pravidla, ale obvykle se skládá z rychlých kroutivých pohybů pánve a rukou ze strany na stranu; nohy jsou rozkročeny a téměř se nepohybují, dochází jen k přenášení váhy z nohy na nohu, sestup do dřepu, následné vyskočení se zatleskáním apod. Twist se často tančí na rock'n'rollové skladby. Svobodný tanec twist byl prvotní změnou tzv. éry květinových dětí. Startovalo hippies a děti se chtěly bavit, být free a cool. Je to hudba plná dobré nálady. Její vznik se datuje do 60. let 20. století ve Spojených státech amerických. Melodie je jednoduchá, zpěvák zpívá hlavní linku a v akordových intervalech ho doprovázejí vokalisté. Někdy se i v názvu písniček objevuje twist. Twist and shout od Beatles nebo The twist z repertoáru Chubbyho Checkera. Hudba twistu je velmi podobná rock'n'rollu. Rychlá, spojená s bicím, elektrickou kytarou, ze začátku klavírem nebo basou. Basa twistu dodává rytmus, posunuje ho dopředu a přímo vybízí k tanci, a tak vzniká typický taneční styl, tzv. kroucení se. Tanečníci přenášejí váhu ze strany na stranu, kroutí přitom pánví a ještě jakoby sestupují do dřepu. Mohou i vyskočit a zatleskat na závěr. I ve skladbách je slyšet potlesk mladých a nespoutaných hudebníků, plných nadšení. Např. v písni Do you love me, která byla slyšet i v prvním dílu Hříšného tance, od skupiny The Contours. Twist si své místo mezi tanci určitě zaslouží, je živý, originální a svérázný. == Externí odkazy == Obrázky, zvuky či videa k tématu Twist ve Wikimedia Commons Slovníkové heslo twist ve Wikislovníku

Question: Do jaké éry patřil twist?

Answer: květinových dětí


Walt Whitman

Context: Walter "Walt" Whitman [volt vitmen] (31. května 1819, West Hills, Long Island, New York - 26. března 1892 Camden, New Jersey) byl americký spisovatel, básník a novinář; jeden ze zakladatelů moderní americké poezie, průkopník civilismu. Narodil se na Long Islandu ve státě New York v chudé quakerské rodině. Kvůli těžké ekonomické situaci rodiny bylo jeho dětství spíše problematické. Aby mohl finančně podpořit svou rodinu, opustil v roce 1830 školu a pracoval jako poslíček. Od roku 1832 pracoval jako tiskařský učeň, později jako sazeč. V 18 letech (1837) se stal venkovským učitelem a o dva roky později (1839) vydavatelem, redaktorem a tiskařem malých novin Long Islander. O dva roky později (1841) musel tyto noviny opustit. Tehdy začal zveřejňovat své první básně a povídky. V této době se také začal zajímat o politiku, stal se příznivcem levého křídla demokratické strany. Roku 1846 se stal redaktorem brooklynského časopisu Daily Eagle, kde napsal více než 200 úvodních kritik. Pro své radikální názory však byl propuštěn. Od roku 1848 do roku 1850 vedl noviny s názvem Freeman, které odpovídaly jeho radikalismu. Zde bojoval proti otrokářství. Za americké občanské války (války Severu proti Jihu) pracoval jako dobrovolný ošetřovatel. Po válce získal místo úředníka, ale opět byl propuštěn pro svoje radikální postoje. Roku 1873 prodělal mrtvici a od té doby byl dlouhodobě upoután na lůžko. Předpokládá se, že byl homosexuál či bisexuál. Whitman tvrdil, že básník vidí nejdál a tudíž jeho "víra je nejpevnější. Jeho myšlenky jsou chvalozpěvem na všechno, co je." Přiklonil se k tomu, co by se dalo nazvat kosmickým vědomím.

Question: Kde se narodil Walt Whitman?

Answer: West Hills, Long Island, New York


Hausbót

Context: Hausbót není většinou vybaven vlastním pohonem, kotví zpravidla na řekách velkých měst či přehradách. Mezi místy kotvení se dopravuje tažením za vlečnou lodí, některé typy hausbótů tlačením remorkérem. Větší hausbóty mohou sloužit i jako restaurace nebo hotely (těm se pak říká botely). Karavan Maringotka Obrázky, zvuky či videa k tématu hausbót ve Wikimedia Commons Hausboty – rozdíl mezi hausbóty a obytnými motorovými loděmi

Question: Jak se nazývá hausbót, který slouží jako hotel?

Answer: botely


Džíny

Context: Džíny (džínsy, jeans(y) nebo rifle, zastarale texasky, jsou kalhoty šité ze silné bavlněné látky (džínovina, denim). Původně se jednalo o pracovní kalhoty, ale od 50. let 20. století se staly oblíbené i jako módní kalhoty, a to nejprve mezi mládeží a postupně u všech generací po celém světě. Na nápad vyrábět ze stanové látky "jeans" kalhoty přišel bavorský Němec Levi Strauss, který se přistěhoval do Ameriky. V období zlaté horečky byli zlatokopové nadšeni z těchto praktických kalhot, šitých původně z janovské (podle francouzské podoby italského města Janov – Gê, angl. výslovnost [džíns]) celtoviny. Byly patentovány v roce 1873 a jsou oblíbené dodnes, a to dokonce i původní model, který nese označení "Levi Strauss Co's Original Riveted 501 range, with button fly", tedy džíny s cvočky a poklopcem na knoflíky. Původní cena džínů byla pak 1 americký dolar, s čímž se cena některých moderních džín nedá srovnat. Bruntálský historik Petr Anderle se domnívá, že džínovou látku v druhé polovině devatenáctého století utkal Gustav Marburg, pozdější majitel největší textilky v Bruntále. Zhotovil ji ale omylem, protože porušil běžný technologický postup. Získal tak však velice hrubou látku, kterou ale neměl jak upotřebit. A protože jí bylo hodně, rozhodl se vzít ji na světovou výstavu do Vídně roku 1876 a tam ji prodat. Podle dohadů ji tam koupil americký obchodník, který ji poté odvezl do města, kde působil právě Levi Strauss. Název džíny, anglicky (blue) jeans, pochází z francouzského označení pro barvivo, které se k barvení riflí používalo: bleu de Gê, janovská modř. Český název rifle vznikl podle jména italské oděvní společnosti, která džíny ve druhé polovině 20. století vyráběla. Dnes již zřídka používaný pojem "texasky" je odvozen od texaských kovbojů, kteří si tyto kalhoty oblíbili kolem 1. světové války. Označení džegíny pro nový výrobek (po roce 2010) vzniklo spojením slov džíny a legíny. Klasické džíny se osvědčily jako oblečení pro volný čas. Nosí se dosud. Džegíny Obrázky, zvuky či videa k tématu džíny ve Wikimedia Commons Slovníkové heslo džíny ve Wikislovníku

Question: Kde se poprvé objevily džínsy?

Answer: Ameriky


Tomáš Garrigue Masaryk

Context: 1896 – řádný profesor Karlovy univerzity (ordinář) 1850 – narozen v Hodoníně 1869 – odchod z Brna do Vídně 1877 – setkání s Charlottou Garrigue v Lipsku, zasnoubení 1878 – sňatek v New Yorku 1879 – narození dcery Alice 1880 – narození syna Herberta. 1882 – přistěhování do Prahy s rodinou 1886 – narození syna Jana 1890 – narození dcery Eleanor (2. března) a její úmrtí 18. července 1891 – narození dcery Olgy 1914 – v exilu s dcerou Olgou (manželka a tři děti. zůstaly v Čechách) 1915 – úmrtí syna Herberta 1918 – návrat do Prahy z exilu 1923 – úmrtí manželky Charlotty 1937 – zemřel na zámku v Lánech (v letech 1914–1918 v kontextu souvisejících událostí) 1875 – předseda Českého akademického spolku. ve Vídni 1877 – prosadil vědecké prozkoumání zfalšovaných rukopisů 1882 – po přistěhování do Prahy politická činnost, mj. i nový politický směr realismus 1887 – první cesta do Ruska 1888 – druhá cesta do Ruska 1890 – jednání se staročechy a po neúspěchu u nich s mladočechy.

Question: Kde se narodil Tomáš Garrigue Masaryk?

Answer: Hodonín


Zvuk slunečních hodin

Context: Zvuk slunečních hodin je román české spisovatelky Hany Andronikové publikovaný v roce 2001. Román vypráví příběh Tomáše Kepplera, stavaře pracujícího za první republiky pro firmu Baťa, jeho ženy Rachel a syna Daniela. Děj se postupně ze Zlína přesouvá do Indie a pak zpět do Evropy zasažené druhou světovou válkou. Autorka používá postmoderní vypravěčské postupy, jako je střídání časových rovin a hledisek jednotlivých postav či fabulace založená na skutečných postavách a událostech. Zvuk slunečních hodin získal Literární cenu Knižního klubu za rok 2001 a v roce 2002 získala autorka cenu Magnesia Litera v kategorii Objev roku. V kritikách se objevily pochvaly pro absenci sentimentu (Dana Malá v Mladé frontě Dnes 20. dubna 2002), "propracovaný obraz dobového kontextu a místních reálií" (Kateřina Ondřejová v Lidových novinách 27. dubna 2002) či rafinovanou fabulaci (Miroslav Jindra v doslovu knihy). == Děj == Příběh začíná v Kanadě v Coloradu roku 1989, kam přijíždí český emigrant Dan Keppler s rodinou, seznamuje se z Annou, také češkou, majitelkou malého hotelu, kde se Dan ubytoval. Přes silvestrovskou noc si vypráví své dramatické osudy. Danovi rodiče jsou Tomáš a židovka Ráchel. Tomáš pracuje jako architekt u obuvnické firmy Baťa. Díky Baťově expanzi se Tom i s rodinou dostává do Indie třicátých let, kde Tom projektuje novou obuvnickou továrnu. Ráchel v Indii odmítá být ženou v domácnosti, proto pomáhá těm nejchudším lidem, žijícím v indických slumech. Krátce před započetím 2. světové války přijde Ráchel dopis, ve kterém se dozvídá o velmi vážném zdravotním stavu svých rodičů, i když se Tomáš odmítá vrátit do Zlína, protože se obává, že už se do Indie nebudou moci vrátit, Ráchel ho přesvědčí a vrací se. Ráchel se shledá se svými rodiči, ale útěk už nestihnou a Ráchel končí v rukou německých úřadů. Ráchel je deportována do terezínského ghetta, kde se seznámí s Annou a krátce pracuje jako ošetřovatelka, později jsou i s Annou převezeny do koncentračního tábora v Osvětimi, kde začínají pravé útrapy nacistické zvůle. Nakonec končí v pracovním táboře v Hamburku, kde pracují v totálním nasazení a odklízejí trosky zpustošených měst.

Question: Je Zvuk slunečních hodin oceněn Literární cenou Knižního klubu?

Answer: Zvuk slunečních hodin získal Literární cenu Knižního klubu za rok 2001 a v roce 2002 získala autorka cenu Magnesia Litera v kategorii Objev roku.


Armádní generál

Context: Armádní generál je generálská vojenská hodnost používaná armádami některých států. V armádách užívajících hodnost maršála jde o druhou nejvyšší hodnost, jinak je nejvyšší. Je nejvyšší generálská hodnost v Armádě České republiky. Nejbližší nižší hodnost je generálporučík. Pokud je armádní generál ve funkci náčelníka Generálního štábu Armády ČR, pak jedinou výše postavenou osobou je prezident České republiky, který je vrchním velitelem českých ozbrojených sil. Označení: čtyři pěticípé zlaté hvězdy. Armádní generál zpravidla velí jedné armádě nebo sboru. V České republice bylo do roku 2016 jmenováno sedm armádních generálů, mimo generála Sedláčka jmenovaní vždy zastávali funkci náčelníka Generálního štábu AČR: 22. září 1993 - Karel Pezl 8. května 2002 - Jiří Šedivý 8. května 2006 - Pavel Štefka. 14. listopadu 2008 - Tomáš Sedláček 28. října 2009 - Vlastimil Picek 8. května 2014 - Petr Pavel 8. května 2016 - Josef Bečvář Armádní generál (général d'armée) je nejvyšší generálská hodnost Francie. Přesněji je to označení hodnosti používané divizními generály v nejvyšších vojenských funkcích - náčelník generálního štábu, štábu pozemních sil (pět hvězd na náramennících) a některých dalších. V roce 1940 byla v Sovětském svazu hodnost armádního generála (г а) zavedena v Rudé armádě při přejmenování generálských hodností.

Question: Kdo velí armádě?

Answer: Armádní generál


Donald Arthur Glaser

Context: Donald Arthur Glaser (21. září 1926, Cleveland, Ohio - 28. února 2013, Berkeley, Kalifornie) byl americký fyzik a neurobiolog. Proslavil se zejména vynálezem bublinkové komory, za což obdržel v roce 1960 Nobelovu cenu za fyziku.

Question: Kdy zemřel Donald Arthur Glaser?

Answer: 28. února 2013


Tereza Maxová

Context: Tereza Maxová (* 31. srpna 1971 Pardubice) je česká modelka, která žije střídavě v Praze a Monaku. V roce 1975 se s rodinou přestěhovala do Ústí nad Labem, kde v roce 1985 ukončila základní školu se sportovně-atletickým zaměřením. Po úspěšných přijímacích zkouškách nastoupila na Gymnázium Budějovická v Praze. Po maturitě v roce 1989 byla přijata ke studiu na Právnické fakultě Univerzity Karlovy. Tu se rozhodla po dvou letech individuálního studia ukončit. Dne 18. března 2000 se v Dánsku provdala za tenistu Frederika Fetterleina. Do manželství se 9. září 2000 narodil syn, Tobias Joshua Maxa Fetterlein. Manželství se však rozpadlo. Žije v Monaku s Burakem Oymenem, tureckým podnikatelem, s nímž má dceru Mínu (nar. v červnu 2009) a syna Aidena (nar. v září 2011). Provdala se za něho 1. října 2016 v tureckém Bodrumu, kde žije manželova rodina. V sedmnácti letech se zúčastnila s kamarádkou Evou Herzigovou, v době stále panujícího komunismu, konkurzu francouzské modelingové agentury. Její profesionální kariéra začala v roce 1989, kdy krátce před sametovou revolucí odjela do Paříže. Během modelingové kariéry spolupracovala s řadou známých fotografů od Patrika Demarcheliera, až po Maria Testina a Petera Lindberga. Její tvář byla titulní straně britského Vogue, stejně jako na předních stranách Elle, Marie Claire a Glamouru. Prošla po významných přehlídkových molech – Dior, Chanel, Prada, Gucci, Yves Saint-Laurent, Ralph Lauren a byla tváří pro reklamní kampaně značek jako jsou Karl Lagerfeld, Donna Karan, Hermés, La Perla, Vichy, Oriflame a ĹOréal.

Question: Kde žije Tereza Maxová?

Answer: žije střídavě v Praze a Monaku


Gustav Ludwig Hertz

Context: Gustav Ludwig Hertz (22. července 1887, Hamburg - 30. října 1975, Východní Berlín) byl německý fyzik a nositel Nobelovy ceny za fyziku v roce 1925 za objev zákonů, kterými se řídí srážka elektronu s atomem společně s Jamesem Franckem. Franck-Hertzův experiment byl jedním z prvních pokusů, který dal podklad pro Bohrův model, což byl předchůdce kvantové mechaniky. Mezi roky 1920-1925 působil ve fyzikální laboratoři firmy Philips v Eidhovenu. Pak se stal profesorem a ředitelem fyzikálního institutu univerzity v Halle. O tři léta později se vrátil do Berlína jako ředitel Fyzikálního institutu Technologické univerzity Charlottenburg. V roce 1935 z politických důvodů na své funkce rezignoval a začal pracovat ve výzkumných laboratořích firmy Siemens. Po válce (1945-1954) pracoval Hertz v čele výzkumných laboratoří v SSSR. Na konci svého činného života byl jmenován profesorem a ředitelem Fyzikálního institutu Univerzity Karla Marxe v Lipsku, kde působil do roku 1961, než odešel do důchodu.

Question: Kdy zemřel Gustav Ludwig Hertz?

Answer: 30. října 1975


Repulsion

Context: Repulsion Repulsion Koncert skupiny Repulsion.Základní informace Původ Flint, USA Žánry grindcore, death metal Aktivní roky 1986–1993, 2003– Vydavatelé Necrosis Records, Relapse Records Příbuzná témata Death, Současní členové Col Jones, Matt Olivo, Scott Carlson Dřívější členové Matt Harvey, Mike Beams, Tom "Fish" Perro, Dave "Grave" Hollingshead, Aaron Freeman, Marissa Martinez Některá data mohou pocházet z datové položky. Repulsion (česky znamená odpor, averze) je legendární americká metalová kapela založená v roce 1986 ve Flintu v Michiganu (předtím její členové hráli ve skupině Genocide). Hrála extrémní death metal a je zároveň jednou z několika kapel, které stály u zrodu žánru grindcore. Byla ovlivněná metalovými tělesy jako Celtic Frost, Hellhammer, Slayer, Slaughter a Discharge. Členové kapely chvíli spolupracovali s Chuckem Schuldinerem, frontmanem kultovní skupiny Death.[1] Skladby od Repulsion hrálo nemálo kapel jako coververze, např. Entombed, Napalm Death, Impaled, Pig Destroyer a další. V roce 1986 bylo nahráno demo Slaughter of the Innocent, které bylo v roce 1989 vydáno jako album s názvem Horrified.[1] Historie Kapela Repulsion vznikla v roce 1986 v americkém městě Flint, dříve hráli její členové pod názvem Genocide. Základní sestava zněla: Scott Carlson (vokály, baskytara), Aaron Freeman (kytara), Matt Olivo (kytara) and Dave Grave (bicí). V roce 1986 vyšlo ještě pod názvem Genocide demo Stench of Burning Death. Bestiální zvuk, který produkovali na tomto demu a také v klubech v USA, předběhl svou dobu, byl i mimo rámec rodícího se death metalu.

Question: Jaký hudební styl hrála kapela Repulsion?

Answer: death metal


Circuit of the Americas

Context: Circuit of the Americas Základní informace Lokace Austin, Texas, USA Rekord okruhu 1:36.169 (Charles Leclerc, Ferrari, 2019) Délka okruhu 5,513 km Počet kol 56 Délka závodu 308,405 km Nejvíce výher (jezdec) Lewis Hamilton (5) Nejvíce výher (stáj) Mercedes (4) Poprvé v kalendáři 2012 Poslední závod (2019) Vítěz Valtteri Bottas Mercedes 1h 33m 55.653s Pole position Valtteri Bottas Mercedes 1:32.029 Nejrychlejší kolo Charles Leclerc Ferrari 1:36.169 Souřadnice 30°7′58,08″ s. š., 97°38′27,96″ z. d. Circuit of the Americas je okruh, který se nachází v USA poblíž města Austin v Texasu. Tento okruh byl otevřen v roce 2012. Na tomto okruhu se jezdí od roku 2012 Formule 1 a od roku 2013 se zde jezdí MotoGP. Okruh navrhl návrhář Herman Tilke. Je to první okruh v USA, který by speciálně postaven pro závody Formule 1. Okruh má být „směsicí“ slavných zatáček z okruhů Silverstone (Maggotts, Backetts a Chapel), Hockenheimring (stadion) a tureckého Istanbul Racing Circuit (několikrát lomená zatáčka č. 8). Zajímavá je také první zatáčka tohoto okruhu, která se zvedá na několika desítkách metrů o 42 m. Vítězové v jednotlivých letech Rok Jezdec Konstruktér Výsledky 2019 Lewis Hamilton Mercedes Výsledky 2018 Kimi Räikkönen Ferrari Výsledky 2017 Lewis Hamilton Mercedes Výsledky 2016 Lewis Hamilton

Question: Čím je známá první zatáčka okruhu Circuit of the Americas?

Answer: se zvedá na několika desítkách metrů o 42 m.


Třinec

Context: Třinec (polsky Trzyniec; německy Trzynietz) je statutární město v okrese Frýdek-Místek v Moravskoslezském kraji, 32 km jihovýchodně od Ostravy, na území historického Těšínského Slezska. Žije zde přibližně 35 tisíc obyvatel, má rozlohu 8 541 ha, centrum je v nadmořské výšce 306 m n. m., nejvyšší bod dosahuje téměř 1000 m n. m. (televizní vysílač na Javorovém vrchu). Třincem protéká z jihu na sever řeka Olše, která od svého výtoku z města tvoří hranici s Polskem. Po Jablunkovu je Třinec druhým nejvýchodnějším městem celého Česka. Ve městě sídlí významný český výrobce ocelových válcovaných výrobků, Třinecké železárny. == Historie == První písemná zmínka o Třinci pochází z roku 1444. Tehdy se jednalo o pouhou osadu, statut města obec získala až roku 1931. === Československo-polské spory o Třinec === Třinec (spolu s celým Těšínskem) byl v první polovině dvacátého století předmětem sporu mezi Československem a Polskem. Poprvé v letech 1918 až 1920, kdy byl po první světové válce nejprve včleněn do prozatímní polské části Těšínska, aby byl krátce poté v Sedmidenní válce (ve které československé jednotky vedl Josef Šnejdárek) obsazen Československem. V roce 1920 byl rozhodnutím arbitráže ve Spa přiřčen Československu. Dne 11. 12. 1930 dekretem vlády Československé republiky byl Třinec povýšen na město. Podruhé byl Třinec Polskem obsazen těsně před vypuknutím druhé světové války (po Mnichovské dohodě), po porážce Polska se stal součástí nacistického Německa. Zpět k Československu byl Třinec připojen po skončení druhé světové války. Polsko se svého nároku na Třinec vzdalo v roce 1958. === Historie v datech === V roce 1839 byla založena třinecká huť. V roce 1851 byla založena škola s jednotřídkou pro děti pracovníků hutě – budova školy byla postupně rozšiřována a dnes je sídlem základní a mateřské školy s polským vyučovacím jazykem.

Question: Kolik metrů nad mořem je položeno centrum Třince?

Answer: 306


Velká Javořina

Context: Velká Javořina (místně Velká Javorina, slovensky Veľká Javorina) je hora v Bílých Karpatech na moravsko-slovenském pomezí. Se svými 970 m n. m. je nejvyšší horou tohoto pohoří a nejvyšším bodem okresu Uherské Hradiště. Vrcholem hory prochází hranice České republiky se Slovenskem, nachází se zde také televizní a rádiový vysílač. Vrcholová část Javorina je součástí Národní přírodní rezervace Javorina, která zahrnuje pralesovitý porost na vápnitém flyši severního svahu a společenstvo horské louky na vrcholu a severním svahu Velké Javořiny. Od roku 2008 je současně na ploše 165 hektarů vyloučen jakýkoli zásah do lesního porostu - na Javořině byl vyhlášen prales. Vysílač Velká Javořina má asi 135 metrů. Nachází se zde velké množství anténních systémů. Dříve procházela hranice jím, ale od 25. července 1997 leží jeho pozemky čistě na slovenské straně. 3-4 km od vrcholu se nachází vrch Jelenec dříve využívaný jako vojenský prostor. Na tomto vrchu zbyla po armádě chátrající 48 metrů vysoká telekomunikační věž (6 stupňů po 8 metrech, šestiboká, volně přístupná).[zdroj? ] Od roku 1990 se každoročně na Velké Javořině konají letní Slavnosti bratrství Čechů a Slováků (dříve Moravanů a Slováků), které navazují na tradici podobných akcí z doby první republiky, která má své kořeny už v druhé polovině 19. století, kdy tudy ještě procházela hranice dvou částí Rakouska-Uherska.

Question: V jakém pohoří leží Velká Javořina?

Answer: Bílých Karpatech


Kilogram

Context: Podle rozhodnutí 3 Generální konference pro míry a váhy z roku 1901 je kilogram definován jako jednotka hmotnosti takto: –CGPM, Declaration on the unit of mass and on the definition of weight; conventional value of gn Mezinárodní prototyp kilogramu je válec o výšce i průměru 39 mm vyrobený ze slitiny 90 % platiny a 10 % iridia. Podle něj byly vyrobeny co možná identické kopie, které uchovávají příslušné instituty v různých státech. Těchto kopií bylo vyrobeno celkem 80. V Česku uchovává tento státní etalon (kopie č. 67) Český metrologický institut. Materiál pro zhotovení prototypu byl volen podle následujících kritérií: odolnost proti korozi, vysoká hustota (omezení vlivu vztlaku při měření ve vzduchu), dobrá elektrická vodivost (eliminace vlivu statické elektřiny), nízká magnetická vodivost - diamagnetismus (omezení nežádoucích magnetických vlivů - přitažlivosti), tepelná stabilita, tvrdost (odolnost proti otěru). Kilogram je poslední jednotka SI, která je definovaná pomocí prototypu, a ne fyzikální definicí. Kilogram byl zvolen tak, aby odpovídal hmotnosti 1 litru vody prosté vzduchu při teplotě, při které má voda maximální hustotu (3,98 °C), při normálním atmosférickém tlaku (760 mm Hg). Tato původní definice však má závažné nedostatky, obsahuje totiž kruhovou závislost: jednotka hmotnosti se zde definuje s pomocí tlaku, který je ovšem definován prostřednictvím hmotnosti. Kvůli těmto problémům byl tedy kilogram v roce 1889 definován na základě prototypu, který byl ovšem vyroben tak, aby kilogram přibližně vyhovoval původní definici. Při výrobě původního standardu však došlo k malé odchylce, která způsobila, že 1 kilogram vody nemá objem přesně 1 litr, ale 1,000 028 l. Definice prototypem má i další problémy: Z nejasných příčin za posledních 100 let prototyp ztratil přibližně 50 mikrogramů. Jelikož je však kilogram definován jako aktuální hmotnost prototypu, změnila se tím i definovaná velikost kilogramu a znamená to, že objekt, který měl před 100 lety hmotnost 1 000 kg a vůbec se od té doby nezměnil, má dnes hmotnost cca 1 000,000 05 kg. Jednou z příčin změny hmotnosti může být ztráta atomů vodíku, které se do slitiny dostaly jako parazitní příměsi při její přípravě. Další, i když dovozovanou příčinou je lidský faktor, kdy při opakovaném, i jemném, čištění prototypu v průběhu 100 let byl prototyp prostě odřen, a tím mírně ztratil na hmotnosti. Přitom není úplně jasné, jestli se jedná o skutečnou ztrátu hmotnosti právě tohoto hlavního mezinárodního prototypu; situace může být i opačná, kdy z neznámé příčiny narostla hmotnost ostatních národních prototypů.

Question: Jakou značku má gram?

Answer: g


Finsko

Context: Finská republika (zastarale Čuchonsko, finsky Suomen Tasavalta, švédsky Republiken Finland) je severská země v severovýchodní Evropě, kterou omývá Baltské moře na jihozápadě, Finský záliv na jihovýchodě a Botnický záliv na západě. Finsko sousedí na souši s Ruskem na východě, Švédskem na severozápadě a Norskem na severu a na moři má společnou hranici navíc s Estonskem. Pod finskou suverenitu patří také souostroví Å na jihozápad od pobřeží, které však má rozsáhlou autonomii. Podrobnější informace naleznete v článku Dějiny Finska. Archeologické nálezy prokazují, že oblast, která dnes náleží Finsku, byla osídlena již v osmém tisíciletí před naším letopočtem během doby kamenné, když se stáhl ledovec po poslední době ledové. Předpokládá se, že první obyvatelé byli především lovci. Okolo roku 5000 př. n. l. došlo k výraznějšímu oteplení a zvlhčení, což vedlo k rozvoji sídlišť. Zároveň se ve Finsku objevilo spolu s kulturou hřebenové keramiky hrnčířství. Existenci čilého výměnného systému dokládají nálezy osinku a mastku z východního Finska, křemene z jižní Skandinávie a Ruska, dlát od Oněžského jezera a hrotů oštěpů ze severní Skandinávie. Dnes se soudí, že mluvčí ugrofinského jazyka přišli do Finska během doby kamenné, pravděpodobně již mezi prvními mezolitickými osadníky. Příchod kultury šňůrové keramiky (také kultura sekeromlatů) do jižního Finska mezi lety 3200 až 2500 př. n. l. se považuje za počátek zemědělství. Přesto lov a rybolov zůstal důležitou součástí hospodaření, obzvláště v severních a východních částech země, kde se i nadále vyskytovala kultura hřebenové keramiky. První známky zemědělství pocházejí z období asi 2300 př. n. l. Výrazná změna v kultuře napovídá příchodu nového obyvatelstva, pravděpodobně z Pobaltí, které se stalo vyšší vrstvou a zřejmě i významně ovlivnilo místní jazyk. Doba bronzová (1500 - 500 př. n. l.) a doba železná (500 př. n. l. - 1200 n. l.) byly ve znamení rozsáhlých kontaktů se Skandinávií, severním Ruskem a Pobaltím.

Question: Sousedí Finsko se Švédskem?

Answer: Finsko sousedí na souši s Ruskem na východě, Švédskem na severozápadě a Norskem na severu a na moři má společnou hranici navíc s Estonskem.


Modrásek černoskvrnný

Context: Vyhynul v Nizozemsku a Anglii, do Anglie byl úspěšně nově vysazeny populace ze švédského ostrova Ölandu. V minulosti býval v České republice rozšířen po celém území a v současnosti přežívá jen na hrstce lokalit. Obvykle se jedná o mikropopulace několika desítek až stovek jedinců. Za hojnější lze jeho výskyt považovat jen na východě Moravy, ve Vsetínských vrších a v Bílých Karpatech. == Vzhled == Největší modrásek žijící v ČR, jeho přední křídla dosahují rozpětí 35 až 40 mm. Na svrchní straně křídel mají motýli modravý nádech (samci mnohem silnější) a spodní stranu mají světle hnědou. Od ostatních druhů příbuzných modrásků se liší především dvěma řadami černých skvrn u okraje na spodní straně zadních křídel a výraznými skvrnami na horní straně předních křídel. == Ekologie == Výskyt tohoto druhu je svázán s nehnojenými, extenzivně spásanými pastvinami, vřesovišti a nízkostébelnými stepmi se slabým zapojením porostů, případně s travnatými plochami s nízkými rostlinami které bývají ob dva nebo tři roky sesečeny nebo spaseny. Vyhýbá se loukám s homogenním porostem které se sečou jednou nebo vícekrát ročně. Nejlépe se mu daří na lokalitách s nedávno ukončenou hospodářskou činností, na svažitých členitých místech situovaných k jihu nebo jihozápadu a s jen nesouvisle zapojeným bylinným patrem a vyvinutým mechovým pokryvem.

Question: Je modrásek černoskvrnný největší modrásek žijící v ČR ?

Answer: Největší modrásek žijící v ČR, jeho přední křídla dosahují rozpětí 35 až 40 mm.


Pivot (basketbal)

Context: Pivot (také podkošový hráč, pivotman nebo centr) je basketbalový výraz pro postavení hráče. == Charakteristika pozice == Pivot hraje v útoku obvykle v blízkosti koše. Střílí z malé nebo střední vzdálenosti od koše, jeho důležitým úkolem je získávání míče odraženého po nepřesné střele – tzv. doskok. V obraně jsou pivoti cenní hlavně svojí schopností blokovat střely a doskakováním. Pro pozici pivota jsou obvykle vybíráni nejvyšší hráči v mužstvu – dalo by se říci, že čím vyšší, tím lepší. Typickým příkladem klasického pivota tohoto typu byl se svými 218 centimetry a velmi dobrou pohyblivostí vzhledem k velké výšce Kareem Abdul-Jabbar. Druhou možností jsou byť i menší hráči s velkou silou, schopní "přetlačit" tělem soupeře a vytvořit si prostor při doskakování – klasickým příkladem tohoto typu pivota byl Moses Malone, případně by se sem dal zařadit i silový křídelník Charles Barkley. V pětičlenné basketbalové sestavě je obvykle jeden pivot, v některých herních variantách dva. Pivot schopný rychlého pohybu a střelby z větší vzdálenosti může do jisté míry kombinovat při hře funkci pivota a křídla. == Americké členění basketbalových pozic == Americké členění hráčských pozic se od evropského (rozehrávač – dvě křídla – dva pivoti) do jisté míry liší. Českému pojmu "pivot" odpovídá nejlépe termín center, částečně ale i power forward (pivot s větší pohyblivostí, typově bližší křídlu). V americkém členění se pozice také číslují. Center se označuje jako hráč číslo pět, power forward jako pozice číslo čtyři. == Související články == Rozehrávač Křídlo

Question: Hraje pivot v útoku obvykle v blízkosti koše?

Answer: Pivot hraje v útoku obvykle v blízkosti koše.


Karel I

Context: Ferdinand Sasko-Kobursko-Gothajský Ferdinand II. Portugalský Maria Antonia Koháry de Csábrág Marie Anna Portugalská Petr I. Brazilský Marie II. Portugalská Marie Leopoldina Habsbursko-Lotrinská Odkazy Reference ↑ Matriční záznam o narození a křtu ve farnosti Persenburg↑ GALANDAUER, Jan. Karel I. Poslední český král. Praha–Litomyšl: Paseka, 1998. S. 174. 1 2 PACNER, Karel. Osudové okamžiky Československa. str. 124.↑ Felix Habsburg im 96. Lebensjahr verstorben.[nedostupný zdroj] V: wien.ORF.at, 8. září 2011. Vydání z 9. září 2011.↑ GALANDAUER, Jan. Karel I. Poslední český král. Praha–Litomyšl: Paseka, 1998. S. 122. ↑ PACNER, Karel. Osudové okamžiky Československa. Praha: Nakladatelství BRÁNA, 2012. 720 s. ISBN 978-80-7243-597-5. S. 82-86. Dále jen PACNER, Karel. Osudové okamžiky Československa. ↑ Archivovaná kopie. plato.kfunigraz.ac.at [online]. [cit. 2007-12-12]. Dostupné v archivu pořízeném dne 2008-01-06. ↑ NOVÁK, Milan. Náš arcivévoda císař a král Karel I. Rakouský: v městě Brandýse nad Labem - Staré Boleslavi. Brno: Kartuziánské nakladatelství, 2011. 134 s. ISBN 978-80-86953-86-1. S. 1-134. ↑ http://www.emperor-charles.org↑ HOBLÍKOVÁ, Šárka. Ruina zmizela. Opravená kaplička svítí daleko do kraje. Rakovnický deník. 2012-04-04. Dostupné v archivu pořízeném dne 2018-06-23. (česky) ↑ Kříž zasvěcený blahoslavenému Karlovi I..

Question: Kdo byl posledním rakouským císařem?

Answer: Karel I.


K2

Context: K2 (baltsky Čhogori, česky Čchokori, urdsky ک ٹ, transliterováno Ke tū, nebo Lambá Pahár, čínsky 乔, oficiální přepis Qogir, pinyin Qiáogē Fē, český přepis Čchiao-ke-li feng), známá též pod anglickým názvem Mount Godwin-Austen, je hora v pohoří Karákóram v Asii, nejvyšší hora Pákistánu a druhá nejvyšší hora světa. Nachází se na hranici mezi pákistánskou částí Kašmíru a čínskou autonomní oblastí Sin-ťiang. Dosahuje výšky 8611 m nad mořem. Ačkoli se to nezdá, jméno Čhogori (resp. čínské Qogir a další odvozené tvary) dali hoře západní cestovatelé. Vytvořili ho ze dvou slov místního jazyka balti, čhogo = velký a ri = hora. Ve světě se přesto více vžil ještě umělejší název K2. Hora si ho vysloužila v 19. století, kdy expedice, která zkoumala celou oblast, přidělila této hoře i sousedním vrcholkům označení K1 až K5 (K2 zůstalo dodnes, ostatní byly přejmenovány). Expedici vedl Henry Haversham Godwin-Austen, jméno K2 dal hoře T. G. Montgomerie. Po veliteli expedice má K2 své další jméno, Mount Godwin-Austen. Ani to se příliš nevžilo. Urdské Lambá Pahár znamená Vysoká hora, ale i v urdštině se ujalo pojmenování ک ٹ (Ke tū je urdský fonetický přepis anglického K two, tedy česky Ká dvě).

Question: Jaká je výška K2?

Answer: 8611 m


Pink Floyd

Context: Pink Floyd je anglická hudební skupina založená v roce 1964, která se dostala do povědomí díky svému psychedelickému rocku. Postupem času se kapela žánrově posunula k progresivnímu rocku a vlastně se tak stala jeho průkopníkem. Pink Floyd jsou známí díky svým filosofickým textům, klasickým rockovým melodiím, zvukovým experimentům, inovativním obalům alb a propracovaným vystoupením. Jedná se o jednu z nejúspěšnějších, nejvlivnějších a nejvýznamnějších skupin všech dob, která prodala více než 200 milionů alb po celém světě, z toho přibližně 74,5 milionů jen v USA. Pink Floyd ovlivnili progresivně rockové skupiny 70. let 20. století, jako jsou Genesis a Yes, či současné interprety, například Nine Inch Nails a Dream Theater. Pod vedením Syda Barretta dosáhli Pink Floyd ve druhé polovině 60. let 20. století úspěchu jako jedna z nejpopulárnějších undergroundových kapel hrající psychedelický rock. Barrettovovo nevypočitatelné chování ale donutilo ostatní spoluhráče k tomu, aby jej doplňovali a později i úplně nahradili kytaristou a zpěvákem Davidem Gilmourem. Po Barretově odchodu se lídrem skupiny a hlavním skladatelem postupně stal zpěvák a baskytarista Roger Waters. Tato proměna vedla k vytvoření několika novátorských alb, která získala kapele celosvětový věhlas. Jedná se o koncepční alba The Dark Side of the Moon (1973), Wish You Were Here (1975) a Animals (1977) a rockovou operu The Wall (1979). V roce 1985 ohlásil Waters rozpad skupiny, ale zbývající členové vedeni Gilmourem v koncertování a nahrávání desek pokračovali. Pink Floyd poté vydali další dvě studiové desky a dosáhli obrovského komerčního úspěchu. Aktivní činnost ukončili v roce 1995. Na charitativním koncertu Live 8 v Londýně se 2. července 2005 uskutečnilo jednorázové vystoupení Pink Floyd, poprvé po 24 letech i s Rogerem Watersem. Syd Barrett zemřel v roce 2006, klávesista Richard Wright o dva roky později.

Question: Stala se kapela Pink Floyd průkopníkem progresivního rocku?

Answer: Postupem času se kapela žánrově posunula k progresivnímu rocku a vlastně se tak stala jeho průkopníkem.


Vladimír Remek

Context: Poté byl obchodním zástupcem ČZ Strakonice v Rusku, dva roky obchodním radou na českém velvyslanectví v Moskvě a v letech 2004 až 2013 poslancem Evropského parlamentu za KSČM. V letech 2014 až 2018 vykonával funkci velvyslance České republiky v Rusku. == Dětství a rodina == Otec Jozef Remek byl Slovák, vojenský pilot, později v hodnosti generálporučíka dlouholetý velitel letectva Československé lidové armády. Matka byla Češka. Vladimír Remek dětství prožil v Českých Budějovicích, kde vychodil základní devítiletou školu a kam se kvůli babičce často vracel. Pak se rodina přestěhovala do Brna, kde chodil na střední školu a dva roky také do Klubu mladých astronomů při hvězdárně na Kraví hoře. Vojenské povolání otce rodinu přivedlo do dalšího bydliště, Čáslavi, kde byla letecká základna. Na dvanáctiletce v Čáslavi začal studovat v roce 1963, a její studium zakončil maturitou v roce 1966.Má sestry Jitku a Danu. Je podruhé ženatý, z každého manželství má jednu dceru. Hovoří plynule rusky a anglicky. == Vojenský pilot == Remek s vyznamenáním absolvoval čtyřleté studium na Vyšším leteckém učilišti v Košicích, kde létal na cvičných proudových letounech L-29 Delfín. Po dokončení školy roku 1970 nastoupil k leteckému útvaru do Žatce, ale po měsíci byl přeložen k 1. Zvolenskému leteckému stíhacímu pluku v Českých Budějovicích vyzbrojenému MIGy 21. Jeho otec tou dobou už byl vysoce postavený generál, Vladimír Remek však jakoukoli protekci odmítal; otci měl za zlé rozchod s matkou a jakékoliv narážky na něj mu vadily. V roce 1972 zahájil studium na Vojenské letecké akademii J. A. Gagarina v Moninu u Moskvy. V roce 1975 dostal vyznamenání Za službu vlasti. V Moninu studoval na výbornou, za čtyři roky měl na vysvědčení pouze jednu čtyřku (která v ruském známkování odpovídá české dvojce). Po absolvování akademie se v roce 1976 vrátil nakrátko k mateřskému útvaru. Měl se stát zástupcem velitele pluku, ale přišel neočekávaný obrat v kariéře – výběr kandidátů pro kosmický let. == Kosmonaut == V první polovině roku 1976 nabídl Sovětský svaz zemím sdruženým v programu výzkumu vesmíru Interkosmos účast v pilotovaných kosmických letech. V Praze probíhal výběr od června 1976. Z pilotů vojenského letectva bylo na základě pravidelných každoročních prohlídek vybráno 24 kandidátů, včetně Remka. Při dalších testech měl výborné výsledky – při práci pod časovým tlakem, při zátěži, při testech orgánu rovnováhy, trpěl však rýmou a nadváhou – musel shodit 12 kg. Postupně se počet kandidátů snížil na 8 a pak na čtyři – Ladislava Klímu, Oldřicha Pelčáka, Vladimíra Remka a Michala Vondrouška.

Question: Jak zní jméno prvního evropana ve vesmíru?

Answer: Vladimír Remek


Jan z Jenštejna

Context: Jan z Jenštejna (27. prosince 1347-1350 nejpravděpodobněji 1350 - 17. června 1400, Řím, Itálie) byl český šlechtic, duchovní, politik a umělec, který byl v letech 1373-1384 kancléřem českého krále Václava IV. a v letech 1379-1396 zastával funkci třetího pražského arcibiskupa. Pocházel ze šlechtického rodu pánů z Vlašimi a z Jenštejna, kteří patřili ke vzdělané šlechtě sloužící ve státní službě. Jeho otec, Pavel z Vlašimi a Jenštejna, působil jako královský notář a jeho strýc, Jan Očko z Vlašimi, byl druhý pražský arcibiskup. Protože se státní služba očekávala i od něj, získal velmi kvalitní vzdělání. Nejprve studoval u Jana ze Středy, poté v Praze, poté vystudoval teologii v Bologni a Padově. Po těchto studiích byl krátce na universitě v Montpellieru, odkud brzy přešel do Paříže, kde se připravoval na kariéru profesora na Sorboně. Při této přípravě byl pozván k návratu do Prahy, což přijal. Do Prahy se vrátil v roce 1373, jako uznávaný odborník na kanonické právo. V této době byl Karlem IV. jako přítel Václava IV. jmenován jeho královským kancléřem. Jeho skutečná politická kariéra započala roku 1375, kdy byl jmenován míšeňským biskupem. V roce 1379 (19. března) se stal pražským arcibiskupem a v tomtéž roce byl králem Václavem IV. jmenován nejvyšším zemským kancléřem. V této době patřil k nejbližším královým spolupracovníkům. V roce 1380 přežil podle dobové literatury mor. V Čechách se sice v tomto období skutečně nákaza vyskytovala, ale není jisté, že on sám onemocněl touto chorobou , neboť slovo "mor" v tehdejší době označovalo i řadu jiných vážných onemocnění. Podle některých zdrojů je možné, že se u Jenštejna projevila nějaká forma epilepsie způsobená zánětem mozku, která mu způsobovala různá náboženská vidění. Onemocnění u něj způsobilo obrovskou proměnu osobnosti, která se odrazila v jeho náboženských postojích. Z původního relativně světského zaměření se stal nositelem asketických myšlenek. Po roce 1380 postavil asketický život jako program a vzor, kterým by se měla česká společnost řídit.

Question: Jakou funkci zastával Jan z Jenštejna v letech 1379-1396?

Answer: pražského arcibiskupa


Mravencovití

Context: Jinak si mravenci budují hnízda také pod zemí, v dutinách stromů, někteří dokonce mezi listy stromů (Oecophylla sp.). K roku 2009 bylo známo 12 520 mravenčích druhů. Podle odhadů se hmotnost všech mravenců na Zemi přibližně rovná hmotnosti všech lidí na Zemi. Běžný mravenec lesní se dožívá věku 7 až 10 let. Mravenčí královna některých druhů může žít déle než dvacet let, za tu dobu může zplodit až 150 milionů potomků. Novou kolonii zakládá mravenčí královna. Po opuštění hnízda provádějí mravenci svatební let, při němž jsou královny oplodněny samečky. Královna si uloží ejakulát samečka do orgánu na konci svého zadečku, tzv. spermatéky, a využívá pak samečkovy spermie po celý život. Mravenčí samečci několik dní na to hynou. Královna si najde vhodné místo k založení hnízda, postaví jednoduché mraveniště a vychová první generaci dělnic. Od toho okamžiku o získávání potravy a obranu kolonie dbají dělnice a královna se stará jen o kladení vajíček. Právě zakládání kolonie je nejriskantnější období v životě mraveniště a převážná část královen se v tomto období stane obětí predátorů nebo uhyne. Královna rozhoduje o pohlaví potomstva - z oplodněných vajíček se rodí dělnice, z neoplodněných samečci.

Question: Čemu se podle odhadů rovná hmotnost všech mravenců na Zemi?

Answer: hmotnosti všech lidí na Zemi


Gustave Courbet

Context: Umělecké krédo malíře vystihuje i tento jeho výrok: "Krása je obsažena v přírodě a v realitě se vyjevuje v nejrůznějších podobách. Jakmile je objevena, patří umění, resp. malíři, který ji vidí."Courbetův vliv na vývoj evropského malířství byl obrovský. Nesmírně si ho vážil Cézanne a impresionisté, zejména Monet a Renoir, který s ním v roce 1865 často konzultoval otázky techniky malby. Díla Manetova vznikala v přímé konfrontaci s pracemi Courbetovými. Courbet byl jedním z inspiračních vzorů při práci s barvou pro Matisse. Picasso byl natolik nadšený jeho obrazem Dívky na břehu Seiny, že roku 1950 namaloval vlastní verzi díla. === Zastoupení v České republice === Národní galerie v Praze vystavuje ve Sbírce moderního a současného umění ve Veletržním paláci tři Courbetovy olejomalby: Žena s kvítím na klobouku (1857), Lesní sluj (kolem 1865) a Jurská krajina (1866). === Výběr z díla === Autoportrét s černým kokršpanělem, 1842–1844, olej na plátně, 46 x 56 cm, Petit Palais, Paříž. První obraz, který Courbet vystavil na Salónu. Baudelaire, asi 1848, olej na plátně, 54 x 65 cm, Musée Fabre, Montpellier. Baudelaire je zde zobrazen jako učenec a kritik, osobní vztah mezi malířem a jeho modelem není patrný. Baudelaire dával před Courbetem přednost Delacroixovi. Pohřeb v Ornans, 1849–1850, olej na plátně, 315 x 668 cm, Musée d'Orsay, Paříž. Při prezentaci na Salónu vyvolal obraz rozruch. Téma pohřbu, vyhrazené dosud pro historickou malbu, přesadil na současný francouzský venkov. Od tohoto díla byl Courbet považován za realistického malíře. Setkání (Dobrý den, pane Courbete), 1854, olej na plátně, 129 x 149 cm, Musée Fabre, Montpellier. Mecenáš Alfred Bruyas v doprovodu sloužícího a psa přichází vstříc malíři, kterého podporuje. Na obraze zaujímají mecenáš i malíř rovnocennou pozici. Courbet se na obraze stylizuje do podoby Ahasvera. Ženy prosévající obilí, 1854, olej na plátně, 131 x 167 cm, Musée des Beaux-Arts, Nantes. Modelem byly malíři jeho sestry. Obraz připomíná žánrové obrazy nizizemským malířů 16. a 17. století. Za jedno z vrcholných Courbetových děl ho považoval Cézane. Ateliér. Skutečná alegorie sedmi let mého uměleckého a morálního života, 1855, olej na plátně, 359 x 598 cm, Musée d'Orsay, Paříž. V pravém plánu jsou zobrazeni umělcovi přátelé, kteří jsou vtaženi do dění v centrálním plánu. Baudelaire čte knihu, na taburetu sedí Champfleury. Ve skupině v pozadí jsou i Proudhon a Bruyas. Venkované a řemeslníci v levé části se vůči malířově (Courbetově) tvorbě staví nezúčastněně.

Question: Kdo svrchovanými malířskými prostředky znázornil lesbickou lásku?

Answer: Courbet