Štír kýlnatý

Context: Štír kýlnatý (Euscorpius tergestinus) je druh štíra z rodu Euscorpius, který se kdysi vyskytoval v ČR a dnes je nezvěstný. Informace o opětovném nálezu štírů dosud nebyly potvrzeny, ale ani oficiálně vyvráceny. Tento druh je patrně nejmenší štír. Jeho současný výskyt je poměrně omezený, vyskytuje se v Chorvatsku, Itálii, Rakousku a Slovinsku, kde je však jeho výskyt limitován jen na malou část území zmíněných států. Podobně jako v České republice je ostrůvek populace na slapské lokalitě podobné stráni blízko rakouského města Kremže. Obývá prakticky totožný kontinentální biogeografický rámec ve všech pěti zemích svého výskytu. Obývá rozmanitá stanoviště: okraje a nitra lesů, sklepy, půdy, zídky ve stínu apod. Dorůstá délky okolo 4 cm a jeho jed není pro člověka nebezpečný. Mláďata se rodí v létě a samice je nosí do prvního svlékání na zádech. Po tuto dobu nepřijímají potravu. U tohoto druhu se objevuje kanibalismus. V Praze Krči je malá kolonie pravděpodobně tohoto štíra. Dne 5. června 2007 nedaleko potoka bylo nalezeno[kdo? ] 12 dospělých štírů a 3 starší mláďata. Štíři byli vysazeni nebo zavlečeni. 23. srpna 2007 nebyl nalezen žádný štír a 4. září 2007 13 mláďat a 1 dospělec. Populace je zřejmě nepůvodní a její současný stav je neznámý. == Chov == Tento štír není zas tak běžně chovaný zástupce u nás, ale i tak je svou velikostí a nenáročností chovu velmi atraktivní. Teplota v teráriu by se měla pohybovat od 22-27 stupňů Celsia a toho docílíme přitápěním ve formě bodové žárovky či topného kamene.

Question: Je štír kýlnatý nejmenším druhem štíra?

Answer: Tento druh je patrně nejmenší štír.


Sergej Nikitič Chruščov

Context: Sergej Nikitič Chruščov (rusky С Н Х; * 2. července 1935 Moskva) je syn bývalého sovětského vůdce Nikity Chruščova. V Sovětském svazu pracoval na různých vysokých vědeckých postech, podílel se například na konstrukci sovětských raket. Od roku 1991 žije se svou ženou Valentinou ve Spojených státech, v roce 1999 získal americké občanství. Od roku 1991 přednáší na Watson Institute Brown University v Providence na Rhode Islandu. Sergej Chruščov je autorem celé řady knih, mezi jinými i prací o svém otci. Sergej Chruščov, Khrushchev on Khrushchev – An Inside Account of the Man and His Era, by His Son, Sergei Khrushchev, Verlag Little, Brown and Company, 1990, ISBN 0-316-49194-2 Sergej Chruščov, Nikita Khrushchev and the. Creation of a Superpower, Pennsylvania State University Press, 2000, ISBN 0-271-01927-1 Sergej Chruščov, Memoirs of Nikita Khrushchev: Reformer, 1945–1964, Pennsylvania State University Press, 2006, ISBN 0-271-02861-0 Sergej Chruščov, Geburt einer Supermacht. Ein Buch über meinen Vater, Elbe-Dnjepr-Verlag, 2003, ISBN 3-933395-38-0 Obrázky, zvuky či videa k tématu Sergej Nikitič Chruščov ve Wikimedia Commons Seznam děl v Souborném katalogu ČR, jejichž autorem nebo tématem je Sergej Nikitič Chruščov

Question: Čí syn je Sergej Nikitič Chruščov?

Answer: Nikity Chruščova


Haná Mújás

Context: Haná Mújás Haná Mújásח מ Stranická příslušnost Členství Chadaš Narození 1913 RamaOsmanská říše Osmanská říše Úmrtí 13. února 1981 Izrael Izrael Kneset 9. Profese politik Některá data mohou pocházet z datové položky.Chybí svobodný obrázek. Haná Mújás (hebrejsky: ח מ, Chana Mwais, arabsky: ح م, žil 1913 – 13. února 1981) byl izraelský politik a poslanec Knesetu za stranu Chadaš. Biografie Narodil se v obci Rama. Vystudoval střední školu v Akku a střední školu v Nazaretu.[1] Patřil do komunity izraelských Arabů. Politická dráha Od roku 1956 byl členem samosprávy v obci Rama a od roku 1959 i jejím starostou. Předsedal Národnímu výboru arabských místních samospráv. V izraelském parlamentu zasedl po volbách v roce 1977, do nichž šel za stranu Chadaš. Stal se členem parlamentního výboru pro záležitosti vnitra a životního prostředí a výboru pro ekonomické záležitosti. Zemřel během funkčního období v únoru 1981. V Knesetu ho nahradil Avraham Levenbraun.[1] Odkazy Reference 1 2 Haná Mújás [online]. Kneset [cit. 2011-03-08]. Dostupné online. (anglicky) Externí odkazy (anglicky) Kneset – Haná Mújás mw-parser-output .navbox-title .mw-collapsible-toggle{font-weight:normal} Členové devátého Knesetu zvoleného roku 1977 Likud Arens Aridor Badi'an Begin Berman Cipori Dekel Doron Erlich Flomin Gruper Hurvic (odešel do Rafi – Rešima mamlachtit, pak přešel do Telem) Kacav Kac Kaufman Ge'ula Kohen (odešla do Techija) Kohen-Avidov Kohen-Orgad Kohen Korfu Levy Lin Livni Meron Milo Moda'i Nasruddín Nisim Olmert Pat Perec (odešel do Rafi – Rešima mamlachtit, pak návrat do Likudu) Rechtman (pak Stern) Rom Savidor Seidel Moše Šamir (odešel do Techija) Jicchak Šamir Šarir Šilansky Šostak Šoval (odešel do Rafi – Rešima mamlachtit, pak přešel do Telem)

Question: V jakém roce se stal Haná Mújás starostou obece Rama?

Answer: 1959


Lucerna (divadelní hra)

Context: Kněžna v závěru hry nakonec vše pochopí, lípu porazit nenechá, Zajíčka jmenuje učitelem a rozbitím lucerny zruší onu prastarou mlynářovu povinnost. K napsání Lucerny inspirovaly autora vzpomínky na mlýn v rodném Hronově i vzpomínky na několik let, které prožil na litomyšlském předměstí v blízkosti litomyšlského zámku. První pokus o zpracování tohoto tématu z roku 1893 Jirásek zveřejnil v roce 1901 pod názvem "Předehra k divadelní hře začaté r. 1893"; publikováno v časopise Zlatá Praha, ročník 19 (1901–1902), č. 1, str. 2–6. Konečnou podobu Lucerny napsal Jirásek v roce 1905 a v témže roce byla vydána knižně v nakladatelství Jan Otto. Autor zamýšlel hru nazvat "Naše lípa", ale na návrh Jaroslava Kvapila byl zvolen název Lucerna. Lucerna byla 1. 7. 1939 posledním představením v budově Stavovského divadla před jeho záborem nacistickými okupačními úřady a dne 17. 6. 1945 byl touto hrou poválečný provoz ve Stavovském divadle obnoven. Cizojazyčná vydání Lucerny: anglicky (The lanterne, 1925), čínsky (1959), německy (Die Laterne, 1906, 1957), slovensky (Lampáš, 1923, 1973), ukrajinsky (1959). Lucerna – opera Vítězslava Nováka z let 1921–22 Lucerna - němá československá filmová pohádka režiséra Karla Lamače z roku 1925 Lucerna - zvuková československá filmová pohádka režiséra Karla Lamače z roku 1938 Lucerna - československá filmová pohádka režiséra Jiřího Bělky z roku 1955. V hlavních rolích Ladislav Boháč, Ladislav Pešek, Jaroslav Marvan Lucerna - československá televizní filmová pohádka režiséra Františka Filipa z roku 1967 Lucerna - rozhlasová hra režiséra Přemysla Pražského. V hlavních rolích Marie Burešová, Felix Le Breux, Václav Voska (jako učitelský mládenec) JIRÁSEK, Alois. Lucerna. Praha : Otto, 1906. Dostupné online. 2. vydání Jiráskovy Lucerny z roku 1906. Pohádkové drama. Praha: NLN, Nakladatelství Lidové noviny, 1999. 421 s. ISBN 80-7106-330-4. [Komentované vydání Lucerny a dalších tří pohádkových dramat; komentáře se zabývají historickým kontextem i žánrovou charakteristikou těchto her.] TRÄGER, Josef. Jiráskova Lucerna. 1. vyd. Praha: Orbis, 1953. 52 s. FETTERS, Aleš, ed. 100 let od uvedení hry Aloise Jiráska Lucerna: 1905-2005: sborník k jubileu [u příležitosti oslav v Hronově 17. listopadu 2005]. Hronov: Občanské sdružení Kruh, 2005. 23 s. ISBN 80-254-0777-2. Lucerna jako e-kniha volně ke stažení z katalogu Městské knihovny v Praze http://www.akaska.cz/?page=103 Lucerna v archivu Národního divadla

Question: Jak se nazývá divadelní hra Aloise Jiráska z roku 1905?

Answer: Lucerna


Trojský most

Context: Trojský most je silniční a tramvajový most přes Vltavu v Praze. Veřejnosti byl slavnostně otevřen 4. října 2014, doprava na něj vyjela o dva dny později. Vede z Partyzánské ulice v Holešovicích do oblasti ulic Nové Povltavské a Trojské v Troji. Slouží místní dopravě a nahradil původní provizorní trojský tramvajový most, zvaný "Rámusák", který sloužil od roku 1981 do roku 2013. Na severním předmostí je mimoúrovňovou křižovatkou Troja propojen s Městským okruhem. == Historie == Na místě Trojského mostu stál od roku 1981 provizorní Trojský tramvajový most, ten sloužil pro tramvaje a chodce. Rok před dokončením mostu Trojského byl zrušen. === Architektonická soutěž === Architektonicko-konstrukční řešení vybral Magistrát hlavního města Prahy z 20 návrhů v soutěži vypsané roku 2005. První cena spojená s odměnou 700 tisíc korun byla na podzim 2006 udělena návrhu, jehož autory jsou Ing. Jiří Petrák, Ing. Ladislav Šašek (Mott MacDonald Praha s. r. o.) a Doc. Ing. arch. Roman Koucký a Ing. akad. arch. Libor Kábrt (Roman Koucký architektonická kancelář s. r. o.).Druhá cena nebyla udělena. Třetí cenu (450.000,- Kč) získaly dva návrhy, autorem prvního je Prof. Ing. Jiří Stráský (Stráský, Hustý a partneři s. r. o.), autorem druhého Ing. arch. David Titz, Ing. arch. Zbyněk Svoboda, Ing. Ladislav Huryta, Martin Matůšů (ARCHicon s. r. o.). Ve druhém kole bylo hodnoceno celkem pět návrhů, autorem dalšího (č. 4) byli Ing. arch. Roman Gale, Ing. arch. Michal Palaščák, spoluautoři: Bc. Barbora Šimonová, Bc. Libor Dašek (Atelier AGP) a dalšího (č. 9) Ing. arch. Martin Rösler, Ing. Vít Havlíček, spolupráce: Michaela Chvojková, Radek Jiránek. Porota měla 11 členů, z toho 2 zástupci magistrátu, po jednom zástupci městských částí Praha 7 a Praha 8, 4 zástupci České komory architektů, 2 zástupci České komory autorizovaných inženýrů a techniků činných ve výstavbě a 1 zástupce České společnosti pro systémovou integraci. Na odměnách bylo autorům pěti projektů, které postoupily do druhého kola, rozděleno celkem 2,6 milionu Kč.

Question: Jaký je název silničního a tramvajovího mostu přes Vltavu v Praze?

Answer: Trojský


Přeclav z Pohořelé

Context: Úspěšná majetková správa biskupa, politické uklidnění v zemi i celkový hospodářský vzestup se kladně odrazily zejména na zřizování řady nových farností a stavbě nových kostelů. (Roku 1300 bylo v diecézi 310 farností, roku 1370 již 1030.) Přeclavova doba byla na dlouho poslední dobou velkých církevních fundací. Lehnický kníže Václav I. založil roku 1354 v Lehnici kolegiátní kapitulu Božího hrobu, jeho bratr břežský kníže Ludvíkv I. založil při kapli břežského hradu roku 1368 kolegiátní kapitulu svaté Hedviky a již předtím roku 1348 založili oba bratři v Lehnici klášter benediktinek. Ve Vratislavi založil Karel IV. roku 1351 na památku setkání s Kazimírem Velikým kostel zasvěcený patronům obou království, svatému Stanislavovi a svatému Václavovi, jakož i svaté Dorotě, a u něj klášter augustiniánů poustevníků. Kromě toho do Slezska v té době přišly nové řeholní řády - karmelitáni, kartuziáni a pavlíni. Množil se také počet špitálů pod patronátem různých institucí: jako vzorové založil Přeclav z Pohořelé v biskupské Nise mužský útulek svatého Josefa a ženský útulek svaté Barbory. Řada vrcholně gotických staveb ve Slezsku je přímo či nepřímo spojena se jménem biskupa Přeclava, nejosobnější památku však zanechal v rozsáhlé východní pobočné kapli vratislavské katedrály, zasvěcené Panně Marii. Tato kaple, vyzdobená freskami a vitrážemi, byla postavena roku 1361 a biskup zřídil i dotaci, která financovala denní bohoslužby dvanácti oltářníky. Mentalita se však v pozdním středověku měnila a různé faktory, jako neuspokojivý stav papežství a spory mezi církevními frakcemi za Přeclavových předchůdců, způsobily jistý pokles prestiže církve i přes její materiální rozkvět. To se projevilo i přítomností sekt a lidových hnutí, kvalifikovaných oficiální církví jako kacířství. V roce 1349 například do Slezska přišli flagelanti, jejichž excesivní projevy zbožnosti mimo jiné vedly k jednomu z prvních protižidovských pogromů ve Vratislavi. Biskup proti nim rázně zakročil a nechal jejich vůdce upálit. Přeclav z Pohořelé zavedl v diecézi svěcení svátku svaté Hedviky (16. října) jako místní patronky. Biskup Přeclav z Pohořelé zemřel na biskupském hradě Otmuchově dne 6. dubna 1376. Pochován byl v mariánské kapli vratislavské katedrály, kterou dal sám vystavět. Jeho dosud zachovaný náhrobek je cennou památkou gotického sochařství. Přeclavovou smrtí skončilo jedno z vrcholných období dějin vratislavské diecéze. Zejména z hospodářského hlediska bylo biskupství tak mocné jako nikdy dříve. Ale rovněž rychlé rozšiřování farní sítě, zakládání nových církevních institucí a nalezení smírného modu vivendi se světskou mocí pozvedlo - ač jen dočasně - společenskou vážnost církve, která byla před Přeclavovým nástupem řadou vnitřních i vnějších sporů oslabena.

Question: Kdy zemřel Přeclav z Pohořelé?

Answer: 6. dubna 1376


Nivchština

Context: Nivchština nebo též giljačtina (nivchsky: Н д; japonsky: ニ/ギ, nivufu-go/girijaku-go) je osamocený jazyk, jímž mluví zhruba 1000 lidí na ostrově Sachalin a v nížinách řeky Amur. Do roku 1953 byl psán latinkou, poté cyrilicí. Ze zhruba 4 500 Nivchů mluví tímto jazykem přibližně 20 %, ostatní přejali jako mateřský jazyk ruštinu. Tradičně bývá řazen mezi tzv. paleoasijské jazyky, což je skupina původních jazyků východní Sibiře bez prokázané genetické příbuznosti. Společný původ s dalšími jazyky nebyl přesvědčivě doložen a nivchštinu je tedy nutno považovat za izolovaný jazyk, ačkoliv příbuznost byla hledána například u ainštiny, japonštiny, altajských jazyků či ostatních paleoasijských jazyků. Lingvista Joseph Greenberg řadil nivchštinu mezi tzv. euroasijské jazyky, což je široce pojatá rodina zahrnující evropské a asijské jazyky od indoevropských po čukotsko-kamčatské.

Question: Byl Joseph Greenberg ligvista?

Answer: Lingvista Joseph Greenberg řadil nivchštinu mezi tzv. euroasijské jazyky, což je široce pojatá rodina zahrnující evropské a asijské jazyky od indoevropských po čukotsko-kamčatské.


Cheyenne

Context: Založeno bylo roku 1867. Rozkládá se na celkové ploše 57,9 km2 a jeho populace je 59 456 obyvatel (2010). Hustota zalidnění je 969,6 obyv./km2. Rensis Likert (1903 - 1981), psycholog Bismarck, Severní Dakota, USA Lompoc, Kalifornie, USA Lurdy, Francie Tchaj-čung, Čínská republika Waimea, Havaj, USA Obrázky, zvuky či videa k tématu Cheyenne ve Wikimedia Commons (anglicky) Oficiální stránky města

Question: Jak se jmenuje hlavní město státu Wyoming ve Spojených státech amerických?

Answer: Cheyenne


Kubinka

Context: Kubinka (rusky Ќб) je město s přibližně s dvaceti tisíci obyvatel v Moskevské oblasti Ruské federace. Leží 63 kilometrů západně od centra Moskvy, zhruba na půl cesty do Možajsku. Kubinka má významnou vojenskou historii, dnes je zde tankové muzeum Kubinka a letecká základna Kubinka. == Dějiny == Vesnice Kubinka je doložena od 15. století. Jméno pochází od jména zdejšího pána Ivana Kubenského. Rozvoj Kubinky začíná v polovině 19. století, kdy se Kubinka stává stanicí na železniční trati z Moskvy do Smolensku. Městem je Kubinka od roku 2004. == Odkazy == === Reference === V tomto článku byl použit překlad textu z článku Kubinka na německé Wikipedii. === Externí odkazy === Obrázky, zvuky či videa k tématu Kubinka ve Wikimedia Commons

Question: Jaká základna je dnes v Kubince?

Answer: letecká


Socket 775

Context: Socket 775 LGA 775 Specifikace Typ patice LGA Pouzdro Flip-chip pin grid array Kontaktů 775 Sběrnice FSB (AGTL+) Propustnost 133 MHz (533 MT/s) 200 MHz (800 MT/s) 266 MHz (1066 MT/s) 333 MHz (1333 MT/s) 400 MHz (1600 MT/s) Procesory Pentium 4 (2.6—3.8 GHz) Celeron D (2.53—3.6 GHz) Pentium 4 Extreme (3.2—3.73 GHz) Pentium D (2.66—3.6 GHz) Pentium Extreme (3.2—3.73 GHz) Pentium Dual-Core (1.4—3.33 GHz) Core 2 Duo (1.6—3.33 GHz]) Core 2 Extreme (2.66—3.2 GHz) Core 2 Quad (2.33—3 GHz) Xeon (1.86—3.4 GHz) Celeron (1.6—2.4 GHz) Předchůdce Socket 478 Nástupce LGA 1156 a LGA 1366 Tento box: zobrazit • diskuse LGA 775 (socket T, socket 775) je typ patice procesoru, další na řadě po socketu 478. Vyznačuje se inovací uchycení procesoru k patici (LGA zkratka z anglické Land Grid Array), která podle Intelu je důležitá pro vyšší nároky napájení procesoru. V této řadě už na procesoru nenajdete piny, ale kontaktní plošky. Piny se nachází tentokrát na patici. Toto řešení se příznivě projevuje i v ceně procesorů pro tuto patici. Výrazných změn došlo i k uchycení chladičů, které jsou teď upevněny přímo k základní desce. Toto řešení má několik výhod. Při montáži lze použít menší síly a navíc použitím „boxovaných“ chladičů dochází k lepšímu chlazení i okolních součástek na základní desce (typicky napájecí obvody procesoru). Mezi další vlastnosti patří například podpora DDR2 (také DDR3) nebo možnost použít vícejádrové procesory. Podporované frekvence sběrnice jsou 533, 800, 1066, 1333, 1600 MHz. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Socket 775 na Wikimedia Commons

Question: Co je to socket 775?

Answer: patice procesoru


Kačer Donald

Context: Kačer Donald (ang. Donald Duck) - je hrdina animovaných příběhů a komiksů vytvořený v roce 1934 režisérem Waltem Disneyem. Kačer Donald se poprvé objevil ve filmu The Wise Little Hen z cyklu Silly Symphonies 9. června 1934. Poté se začal objevovat v dalších animovaných příbězích, zejména po boku Myšáka Mickeye, Goofyho a psa Pluta. Objevil se i v seriálu Kačeří příběhy. S hlasem Kačera Donalda je spojen herec Clarence Nash, který ho daboval až do roku 1985. V roce 2004 byla umístěna hvězda Kačera Donalda na chodníku slávy v Hollywoodu. Podle chronologie The Chronological Donald – Volume 1 Leonarda Maltina postavu Donalda napadlo vytvořit Walta Disneye, když slyšel "kachní" hlas herce Clarence Nashe. V té době už byl myšák Mickey oblíbeným dětským hrdinou, a Disney chtěl vytvořit postavu s některými negativními charakterovými vlastnostmi, které ale nechtěl dát Mickeymu. Donald se poprvé objevil v krátkém kresleném filmu The Wise Little Hen 9. června 1934 (už v roce 1931 je o něm zmínka v knize o W. Disneyovi). Filmovou postavu Donalda vytvořil animátor Dick Lundy. Obrázky, zvuky či videa k tématu Kačer Donald ve Wikimedia Commons Donald Duck's family tree Toonopedia: Donald Duck kačer Donald, krátká antologie vše o komiksech s kačerem Donaldem Galerie Kačer Donald ve Wikimedia Commons V tomto článku byl použit překlad textu z článku Donald Duck na anglické Wikipedii.

Question: V jakém filmu se poprvé objevil Kačer Donald?

Answer: The Wise Little Hen


Transkripce (DNA)

Context: Transkripce ("přepis") je proces, při němž je podle genetické informace zapsané v řetězci DNA vyráběn řetězec RNA. RNA obvykle představuje prostředníka mezi genetickým materiálem a bílkovinami, jež se podle něho vyrábí. Existují však i některé nekódující RNA, které vznikají z DNA, ale nikdy z nich protein nevzniká. Transkripce je důležitá součást tzv. centrálního dogmatu molekulární biologie. Probíhá u všech známých organizmů včetně virů. U bakterií se odehrává volně v cytoplazmě, u některých vyšších organizmů (tzv. eukaryota) probíhá v buněčném jádře. V centru transkripce stojí enzym RNA polymeráza, schopný podle vzoru v podobě DNA vyrábět kopii v podobě RNA. Nejdříve se rozplete dvoušroubovice DNA, která se skládá z jednotlivých genů. RNA polymeráza se naváže na začátek genu a začne na nukleotidy DNA připojovat komplementární nukleotidy RNA (kupříkladu řetězec DNA v podobě A-T-C-G-G se do RNA přepíše jako U-A-G-C-C). Když se do mRNA přepíše celý gen, jednořetězcová lineární molekula RNA se odpojí a v typickém případě putuje k ribozomu, kde z ní v procesu translace vzniká bílkovina. Toto schéma je u všech organizmů podobné, ale při bližším pohledu se zejména bakterie (prokaryota) odchylují od typického modelu známého např. u živočichů či hub. Rychlost transkripce je u eukaryot asi 1 200–2 000 nukleotidů za minutu (20–30 za sekundu). V laboratoři je však ve zkumavce (in vitro) možno dosáhnout poněkud nižší rychlosti, asi 100–300 nukleotidů za minutu. Chybovost RNA polymerázy, tedy hlavního enzymu transkripce, je vyšší než u DNA polymeráz ovládajících replikaci. Při transkripci se objeví přibližně jedna chyba za 10 000 bází (chybovost 10−4), což však není příliš na závadu, protože životnost RNA molekul bývá v buňce poměrně krátká. Příčiny chybovosti RNA polymerázy jsou velmi různé. Může se například stát, že je do vznikající RNA začleněn místo guaninu adenin. Důvodem je v tomto případě neopravená deaminace cytosinu na uracil ve vzorovém vlákně DNA. Transkripce je v něčem podobná replikaci, tedy procesu, kdy se na základě jednoho řetězce DNA vytváří vlákno jiné. Oba tyto procesy jsou koneckonců součástí centrálního dogmatu molekulární biologie, jehož součástí je tvrzení, že proteiny v těle vznikají na základě jakéhosi vzoru zapsaného v genech v DNA. Tyto geny jsou právě v procesu transkripce přepsány do RNA, označované jako primární transkript. Souhrn všech RNA vznikajících v buňce se nazývá transkriptom. V typickém případě vzniká zejména mRNA (jakýsi "návod na výrobu bílkovin"), ale někdy i jiné druhy RNA s poněkud odlišnou funkcí.

Question: Jak rychle probíhá transkripce u eukaryot?

Answer: 1 200–2 000 nukleotidů za minutu


Kvadrant

Context: Kvadrant může býtː Kvadrant (geometrie) - jedna ze čtyř částí roviny rozdělené dvěma navzájem kolmými přímkami, obdobně jedna ze čtyř částí prostoru rozděleného dvěma navzájem kolmými rovinami, též čtvrtina kruhu nebo obvodu kružnice Kvadrant (geografie), též zemský kvadrant - čtvrtina zemského poledníku, tj. část mezi pólem a rovníkem Kvadrant (přístroj) - přístroje používané v astronomii, námořní navigaci a vojenství k určování zenitových vzdáleností hvězd nebo měření úhlů Kvadrant (souhvězdí) - již zrušené souhvězdí, zvané též zední kvadrant Vodorovná osa se v kartézských souřadnicích obvykle označuje jako osa x a míří doprava, svislá osa jako osa y a míří vzhůru.

Question: Která osa se obvykle označuje písmenem "x"?

Answer: Vodorovná


Georg Haas z Hasenfelsu

Context: V závěru 20. let dosahovala výroba až 200 tun porcelánu měsíčně. Dne 24. října 1945 byla továrna znárodněna a v roce 1958 se stala součástí podniku Karlovarský porcelán. V roce 1992 byla privatizována a vrátila se k názvu Haas & Czjzek. V roce 2009 se majoritním vlastníkem firmy stal ruský majitel. V lednu roku 2011 však zkrachovala.[5] Oživit se ji pak pokusila pražská firma Sideline, v únoru 2014 však stála před exekucí a její majetek se prodával v dražbě.[6] Rodina Jiří Haas se oženil s Olgou Dannenbergovou z Žitavy. Její otec Jan Karel Julius Dannenberg (1817–1884) byl obchodníkem a pocházel z Berlína. Později se přestěhoval do obce Hirschfelde u města Žitavy, Zde založil významou textilní továrnu "Fraenkelsche Orleans" a oženil se zde. Jeho manželkou a matkou Olgy byla Augusta Rosalie Hertzschová z obce Meerane (1833–1816). Měli společně celkem šest dětí. Jiří Haas s manželkou Olgou měli společně jednoho syna, Jiřího (26. 10. 1876 Mostov – 11. 5. 1945 Bítov), kterému otec v roce 1912 koupil hrad Bítov. Jiří ml. zde žil obklopen mnoha zvířaty, měl rád psy a jezdecké koně, ale choval zde např. i mravenečníka nebo lvici. Svou zoologickou zahradu nechával o víkendech zpřístupnit zdarma veřejnosti. Měl také velkou slabost pro ženy, v okolí měl dlouhou řadu milenek. Po celou dobu svého života byl společně se svou matkou spoluvlastníkem obou porcelánek, ale nikterak se o ně nezajímal. Žil si svým životem na Bítově a do Západních Čech zajížděl jen mimořádně. Když měl být v roce 1945 Jiří přes své protinacistické postoje odsunut, rozhodl se dobrovolně ukončit svůj život. Přes svůj velice bohatý sexuální život mu byly soudem uznané pouze dvě děti, které neměly další potomky, Jiřím tak rod Haasů vymřel.[7] Odkazy Reference ↑ Matriční záznam o narození a křtu farnost při kostele Kynšperk nad Ohří ↑ Matriční záznam o úmrtí a pohřbu farnost Kynšperk nad Ohří 1 2 Historie značky [online]. Haas-Czjzek.cz [cit. 2015-10-10]. Dostupné v archivu pořízeném dne 2016-03-22. ↑ Osobnosti ze šuplíku [online]. Znojemský týden, 2010 [cit. 2015-10-10]. Dostupné v archivu pořízeném dne 2016-08-13. ↑ POLÁK, Martin.

Question: Kolik dětí měl Jiří Haas z Hasenfelsu?

Answer: jednoho syna


Black metal

Context: == Podžánry black metalu == Depressive suicidal black metal (DSBM) V překladu depresivní sebevražedný black metal, představují ho kapely Xasthur, Silencer, Nargaroth, Coldworld, Anti, Shining, Trist, apod.Blackgaze (post-black metal)Ambient black metal Ambient black metal (atmospheric black metal) je styl, který kombinuje prvky black metalu a ambientu nebo dark ambientu. Hraje se zde na elektrickou kytaru, syntetizátory a klávesy v "atmosférickém" (= ambientním) stylu za použití dozvuku. Asi nejvýraznější kapelou tohoto subžánru je kapela Darkspace.Symphonic black metal Symphonic black metal kombinuje black metal a orchestrální nebo jiné klasické nástroje (klávesy, žesťové nástroje,...) podtrhující strašidelnou atmosféru, v symphonic black metalu se také může objevit čistý ženský vokál. Mezi nejznámější kapely tohoto subžánru patří Emperor, Cradle of Filth, Dimmu Borgir, Carach Angren nebo méně známá kapela z Tchaj-wanu CHtHoniC. Progressive black metal kapely jako Enslaved a Windir nebo česká kapela Abstract EssenceBlackened death metal Jedná se o mix black metalu s death metalem - např. kapela Behemoth.Unblack metal Méně významný subžánr, který je zajímavý tím, že působí dojmem stejně agresivním, odporným, mrazivým a temným jako běžný black metal druhé vlny, jenže texty se naopak zaměřují na křesťanskou lásku a boj proti zlu, je to tedy taková forma křesťanského metalu (white metal), která je ale po instrumentální stránce nejblíže black metalu.Pagan black metal

Question: Jak se nazývá styl, který kombinuje prvky black metalu a ambientu nebo dark ambientu?

Answer: Ambient black metal


Vorvaň obrovský

Context: Junk je tvořen pevnější substancí. Přesná funkce spermacetu a orgánů jím vyplněných není známá, existují však přinejmenším tři (vzájemně se nevylučující) hypotézy: Jedna z hypotéz, zmíněná ostatně už v Melvillově Moby Dickovi, tvrdí, že je používán jako jistý druh beranidla při bojích mezi samci. Tato hypotéza odpovídá dobře zdokumentovanému potopení lodí Essex a Ann Alexander způsobenému útoky vorvaňů, jejichž váha byla odhadnuta na pouhou jednu pětinu váhy lodí. V současné době je v módě považovat spermacet za prostředek sexuálního výběru. Druhou pevně zakořeněnou představou je možnost, že pomáhá velrybě regulovat vztlak. Hustota voskové substance se má jejím ochlazováním vodou protékající výdechovým otvorem zvyšovat a pomáhat velrybě ponořit se. Naopak vytlačování teplé vody dýchacím otvorem ven by mělo spermacet zahřívat, snížit jeho hustotu a ulehčit velrybě vynořování. V poslední době však byla u této na veřejnosti populární teorie zpochybněna její hodnověrnost. Vědecký výzkum nasvědčuje tomu, že kapilární jevy nemohou mít dostatečný efekt, aby významně ovlivnily vznosnost 50tunové velryby (na stránce Teda Cranforda je seznam listin popisující detaily výzkumu.) Jako třetí možnost v této věci se uvažuje, že spermacet napomáhá echolokaci. Tvar tohoto orgánu v daném okamžiku pomáhá zaostřování nebo naopak rozšiřování kužele vysílaného zvuku. Zvukové vlny lze soustředit do jednoho místa, takže mohou působit jako zneschopňující zbraň, dočasně paralyzující kořist. Výzkum všech těchto možností je stále v plném proudu. Spermacet byl velmi vyhledávaný velrybáři v 18., 19. a 20. století. Substance našla mnoho různých komerčních využití, jako např. olej do hodinek, kapalina pro automatickou převodovku, mazivo pro jemné výškové přístroje, kosmetiku, aditiva do motorových olejů, glycerinu, protikorozních směsí, čisticích prostředků, chemických vláken, vitaminů a více než 70 farmaceutických směsí. Vorvani jsou spolu s vorvaňovcem anarnakem a vorvaňovcem plochočelým nejhlouběji se potápějící savci na světě. Věří se, že se mohou potápět až k mořskému dnu do hloubky 3 000 metrů po dobu dvou hodin. Typické ponory směřují zhruba do 400 metrů a trvají 30–45 minut. Živí se několika druhy zvířat, především krakaticemi, chobotnicemi a živočichy mořského dna. Téměř vše, co víme o hlubokomořských krakaticích, se vědci dověděli z exemplářů nalezených v žaludcích vorvaňů.

Question: Co je polotekutá, voskovitá substance obsažená v hlavě vorvaně?

Answer: Spermacet


Sever

Context: Sever, ve staré češtině též půlnoc, je jedna z hlavních světových stran. Ve většině zemí jde o primární světovou stranu. Zkratkou je písmeno "S" nebo "N" z německého slova "Nord" či anglického "North". Skutečný sever je směr k severnímu pólu Země (nebo i jiného rotujícího tělesa), který se nachází na vaší levé straně pokud stojíte na rovníku ve směru otáčení. Směr k severnímu magnetickému pólu, tedy kam ukazuje střelka kompasu. Odchylka mezi zeměpisným a magnetickým severem se nazývá magnetická deklinace. Pravděpodobně proto, že zdánlivá osa podle které se na obloze otáčejí hvězdy byla pro většinu obyvatel Země na severu, většina národů na Západě uznává sever jako hlavní směr. Díky tomu: Směr na sever je na mapách většinou nahoru. Globy jsou orientovány severem nahoru. Sever (respektive zkratka N) bývá často na směrových růžicích označen zdobněji nebo zvýrazněně. Na magnetický sever ukazuje střelka kompasu. Sever lze určit mnoha způsoby Podle kompasu či buzoly (magnetický sever) nebo gyrokompasu (opravdový sever) Podle hodinek: Hodinky se natočí tak, aby hodinová (malá) ručička směřovala na slunce (Pozor na letní čas) V polovině úhlu mezi ručičkou (sluncem) a dvanáctkou (v létě jedničkou) je na severní polokouli Jih, na jižní polokouli sever. V blízkosti rovníku nelze sever tímto způsobem spolehlivě určit. Podle staveb (kostely mívají často oltář na východní straně) Podle přírodních jevů (není příliš přesné) rovník poledník rovnoběžka jih východ západ Slovníkové heslo sever ve Wikislovníku

Question: Jak se nazývá odchylka mezi zeměpisným a magnetickým severem?

Answer: magnetická deklinace


Univerzita Karlova

Context: Identifikační číslo univerzity (IČO) je 00216208. Rozpočet univerzity činil v roce 2009 přes 8 mld. Kč, z toho téměř 2,5 mld. jsou vlastní příjmy (mimo státní rozpočet). Univerzita své akademické obci rovněž poskytuje řadu podpůrných služeb, mezi které patří ubytování, stravování (Koleje a menzy, KaM), vydavatelská činnost (nakladatelství Karolinum) a knihovny. Celkový knihovní fond činí 4,66 mil. svazků, z toho 721 tisíc ve volném výběru. Při univerzitě působí tři hudební sbory: Sbor Univerzity Karlovy, Vysokoškolský umělecký soubor Univerzity Karlovy a Smíšený pěvecký sbor Univerzity Karlovy a jeden orchestr (Orchestr Univerzity Karlovy). UK má vlastní časopis Forum a internetový magazín iForum. Studenti spojení v občanském sdružení UK media provozují celouniverzitní zpravodajský portál UKáčko.cz a vydávají tištěné časopisy Sociál na Fakultě sociálních věd a FFakt na Filozofické fakultě. Kromě toho vychází na Fakultě humanitních studií časopis Humr a na Právnické fakultě Primalex. Medaile Emanuela Bořického Bolzanova cena Karlova univerzita patří mezi 1,5% nejlepších světových univerzit. Je hodnocena jako nejlepší univerzita ČR a jedna z nejlepších univerzit ve Střední a Východní Evropě soutěžící s nejlepší Ruskou Lomonosovovou univerzitou.

Question: Jak se jmenuje časopis Univerzity Karlovy?

Answer: Forum


Samopal

Context: Rovněž se zjistilo, že hlavním nedostatkem opakovaček je relativně malá rychlost palby, zejména při střelbě na krátké vzdálenosti, například při odrážení útoku. Prvním pokusem o zavedení nové a účinnější hlavní zbraně pěchoty byla snaha o sestrojení samočinné pušky střílející dávkou. Tyto snahy však nikde neskončily úspěchem. Vzniklé nové vzory samočinných pušek zaostávaly za opakovačkami v hmotnosti, kompaktnosti a zejména ve spolehlivosti, a proto se mnoho neosvědčily. Další cestou bylo vytvořit novou zbraň využívající již existujících pistolových nábojů. Taková zbraň vznikla za první světové války a dostala název samopal. Samopaly v porovnání s opakovacími puškami měly poměrně vyšší rychlost palby, ale značně za nimi zaostávaly v dostřelu, průbojnosti a přesnosti střelby. Z toho důvodu nemohly zcela nahradit pušku a sloužily spíše ke zvýšení palebné síly pěchoty při boji zblízka. Samopaly měla být proto vyzbrojena pouze část pěchoty, zbytek používal opakovací pušky. Roku 1915 byl zkonstruován Italem Abielem Revellim první prototyp samopalu nazvaný Villar-Perosa M 1915. Určen měl být původně pro potřeby letectva. Byly to dva kulomety spojené do páru a střílející pistolové náboje. Dva schránkové zásobníky na 25 nábojů ráže 9 mm byly nasazovány shora. Tento první samopal měl řadu nedostatků, přesto jej italská armáda zavedla do výzbroje a v Rakousko-Uhersku byl koncem války kopírován jako Sturmpistole M 18. Používal se zvláště při zákopových bojích a v horách buď podepřený dvojnožkou, nebo nesený ve speciálním postroji na prsou. Nejpodstatnější problémy představovala příliš velká rychlost střelby (2000 ran/min), což mělo za následek rychlé přehřívání, dále špatná přesnost, minimální stabilita a nadměrná hmotnost (8,14 kg).V roce 1918 se v Německu objevuje samopal Bergmann MP 18/I. Konstrukčně byl velmi zdařilý, avšak nebyl prověřen v bojových podmínkách. Konstrukce tohoto samopalu a složení mechanismů byly používány bez podstatných změn pro vzory v různých zemích o mnoho let později. Vyskytly se rovněž pokusy spojit do jednoho vzoru výhody pušky i samopalu.

Question: Jak se nazývá ruční samočinná zbraň používající pistolové náboje?

Answer: Samopal


O vepříku a kůzleti

Context: O vepříku a kůzleti je český loutkový seriál pro děti a mládež z roku 1970. Seriál byl natočený podle předlohy Václava Čtvrtka. Celkem bylo natočeno třináct desetiminutových dílů, které byly vysílány v pořadu Večerníček. Seriál je v černobílém provedení. Seriál režirovala Libuše Koutná. Seriál vypráví o vepříkovi, který je lenivý popleta a kůzleti, které je pravý opak, pracovitý a moudřejší. Díky těmto protichůdným vlastnostem obou hrdinů prožívají mnoho veselých příhod. == Seznam dílů == 1. Jak vepřík uschl docela na placičku 2. Jak se učil vepřík létat 3. Jak vepřík a kůzle stonali na sáně 4. Jak vepřík a kůzle slavili Vánoce 5. Jak vepřík a kůzle pletli svetr 6. Jak si vepřík a kůzle koupili trumpetu 7. Jak vepřík a kůzle louskali ořechy 8. Jak vepřík a kůzle zvedali činku 9. Jak vepřík a kůzle hledali houby 10. Jak vepřík a kůzle pouštěli prasátka 11. Jak vepřík a kůzle zasadili hrách 12. Jak vepřík a kůzle malovali 13. Jak k vepříku a kůzleti přišlo padací house

Question: Kolik dílů má český loutkový seriál O vepříku a kůzleti?

Answer: třináct


Lučavka královská

Context: Lučavka královská (latinsky aqua regia neboli královská voda, také acidum chloronitrosum) je dýmavá žlutohnědá kapalina používaná pro rozpouštění obtížně rozpustných prvků, vzácných (královských) kovů. Jde o směs koncentrované kyseliny dusičné (HNO3) a kyseliny chlorovodíkové (HCl) v objemovém poměru 1:3. Nevydrží dlouho, je potřeba ji namíchat bezprostředně před použitím. Lučavka Leffortova, někdy též obrácená lučavka, je směs stejných kyselin v opačném poměru – 3 díly HNO3 na 1 díl HCl. Samotné slovo lučavka (aqua fortis) je výraz pro kyselinu dusičnou. == Princip rozpouštění == Lučavka královská rozpouští velmi odolné kovové prvky, jako je zlato a platina. Lučavce královské odolávají titan, iridium, ruthenium, rhenium, tantal, niob, hafnium, osmium a rhodium. Samotná kyselina dusičná ani chlorovodíková se zlatem a platinou prakticky nereagují. Kyselina dusičná má velmi silné oxidační vlastnosti, které způsobí rozpuštění nepatrného množství kovu. Au + 3NO3- + 6 H+ → Au3+ + 3 NO2 + 3 H2OChloridové ionty vytvoří s kovovými ionty z roztoku velmi stabilní komplexní ionty [AuCl4]- či [PtCl6]2-. Au3+ + 4 Cl- → [AuCl4]-Tím se koncentrace kovových iontů v roztoku sníží a rozpouštění pokračuje dále. Zlato se dá zpět vyloučit za pomoci rtuti, která tvoří se zlatem amalgám. == Historie == Lučavku královskou popsal poprvé Pseudo-Geber ve 14. století. == Zajímavost == Za druhé světové války během německé invaze do Dánska použil lučavku královskou nebývalým způsobem maďarský chemik George de Hevesy. Rozpustil v ní dvě zlaté medaile Nobelových cen pro Maxe von Laue a Jamese Francka, aby je nacisté neukradli. Roztok položil na polici ve své laboratoři v Institutu Nielse Bohra. Po válce se vrátil, našel roztok neporušený a vysrážel z něj zlato zpět.

Question: Je lučavka královská směs kyseliny chlorovodíkové a dusičné?

Answer: Jde o směs koncentrované kyseliny dusičné (HNO3) a kyseliny chlorovodíkové (HCl) v objemovém poměru 1:3.


Dub u Mokrosuk

Context: Klatovy Obec Mokrosuky Katastr Mokrosuky Poloha U svítivých hlav Nadmořská výška 510 m n. m. Souřadnice 49°16′27,13″ s. š., 13°27′45,2″ v. d. Dub u Mokrosuk Některá data mohou pocházet z datové položky. Dub u Mokrosuk byl památný strom u vsi Mokrosuky, severozápadně od Sušice. Přibližně čtyřistaletý dub letní (Quercus robur) rostl na východním konci vsi u fotbalového hřiště a křižovatky na Lešišov, v nadmořské výšce 510 m. Obvod jeho kmene měřil 495 cm a koruna stromu dosahovala do výšky 19 m (měření 1997). Dub byl chráněn od roku 1985 pro svůj vzrůst, věk a jako krajinná dominanta. Dutý kmen byl v minulosti vypálen.[3] Padl v říjnu 2017 během orkánu Herwart.[2] V roce 2019 při 600. oslavách výročí založení vsi byl zasazen nový strom. Historie a pověsti Pod stromem jsou prý pochováni švédští vojáci z třicetileté války.[4] Blízko stromu je hrob obětí moru ze Sušicka. Těmto místům se proto říká Na hřbitově, podle pověsti pak U svítivých hlav. Prý se tu za noci zjevují kostlivci, jimž z lebek svítí ohnivé oči.[3] Další zajímavosti V podvečer 7. srpna 2005 si dvě asi patnáctilé dívky, které byly v Mokrosukách u svých babiček na prázdninách, hrály na sousedním hřišti. Když po osmnácté hodině začalo pršet, dívky se přesunuly pod strom, jedna se schovala do dutiny. Spustilo se krupobití, do dubu sjel blesk, první v této bouřce, a zasáhl obě dívky – jednu vyhodil z dutiny kmenu.

Question: Do jaké výšky dosahuje koruna Dubu u Mokrosuk?

Answer: 19 m


Blesk

Context: Blesk je silný přírodní elektrostatický výboj (electrostatic discharge – ESD) produkovaný během bouřky. Bleskový elektrický výboj je provázen emisí světla. Elektřina procházející kanály výboje rychle zahřívá okolní vzduch, který díky expanzi produkuje charakteristický zvuk hromu. Na Zemi mají blesky modro-bílé zabarvení, což je dáno velkým množstvím dusíku v nižších vrstvách atmosféry. Přetvářejí horniny v zemi a vytvoří fulgurit. Přeskoková vzdálenost elektrického výboje je zcela jistě velmi silně závislá na celkové vlhkosti vzduchu, obecně tu platí, že čím je vzduch vlhčí (tedy více nasycený vodními parami), tím je přeskoková vzdálenost větší. Vlhkost vzduchu je ovšem zase silně závislá na teplotě a také tlaku vzduchu. Většina těchto měření je prováděna za konstantní vlhkosti, tlaku a teploty vzduchu. Přírodní blesky se ovšemže ve stabilních laboratorních podmínkách nikdy nepohybují. Běžná technická hodnota u vedení velmi vysokého napětí počítá s minimální přeskokovou vzdáleností asi 1 centimetr při rozdílu napětí 10 kilovoltů, tedy minimálně 1 metr při rozdílu napětí jeden milión voltů. Za bouře bývá relativní vlhkost vzduchu extrémně vysoká, fakticky se často blíží ke 100 %, teploty a tlaky vzduchu v bouřkových mracích však velmi silně kolísají (samotná bouře je jen důsledek tohoto klimatického kolísání). Vzduch se při úderu ohřeje až na 30 000 °C. Někdy se výboj vydává několika drahami – jedná se o "rozvětvený blesk". Blesky uvnitř jednoho mraku se nazývají "plošné" a ze země je lze vidět jen jako světelné záblesky. Blesky mohou za bouřky v praxi nabývat velmi podivných tvarů i neobvyklých rozměrů, vždy záleží na konkrétních fyzikálních a klimatických podmínkách. Blesk může trvat i několik sekund. Během prvotního výzkumu elektřiny pomocí leydenských láhví a jiných instrumentů si mnoho lidí (Dr. Wall, Gray, Abbé Nollet) myslelo, že krátké jiskry sdílejí s bleskem určitou podobnost. Benjamin Franklin zkoušel testovat tuto teorii použitím dlouhé tyče, která měla být vztyčena ve Filadelfii, ale během čekání na její dokončení, dostal nápad použít létající objekt – např. papírový drak.

Question: Čím je provázen bleskový elektrický výboj?

Answer: emisí světla


Mars (planeta)

Context: Zajímavostí je, že existence měsíců byla několikrát předpovězena v literatuře dlouho před jejich objevením. Johannes Kepler byl přesvědčen, že pokud má Země jeden měsíc a Jupiter 4 měsíce (v jeho době byly známy pouze Galileovy měsíce Jupitera), musí mít Mars kvůli harmonii kosmu měsíce dva. O dvou marsovských měsících psal i Jonathan Swift v knize Gulliverovy cesty (1726) či Voltaire v díle Micromégas (1752). Obě dvě tělesa mají vázanou rotaci, což znamená, že ukazují Marsu stále stejnou stranu. Velmi nápadně se chemickým složením a tvarově podobají tělesům, které tvoří pás planetek mezi Marsem a Jupiterem, což vedlo k teorii, že se jedná o asteroidy, které Mars svojí gravitací zachytil. Další teorií je impaktní (podobná dnes převládající teorii původu Měsíce), počítající se srážkou velkého tělesa s Marsem, která vyvrhla horniny z povrchu obou těles na oběžnou dráhu Marsu, a tento materiál se postupně zformoval do měsíce Phobos. Pro definitivní zodpovězení této otázky bude nutné odebrat vzorky z povrchu těchto měsíců. Phobos obíhá planetu rychleji než se ona sama otáčí, což způsobuje zpomalování jeho oběhu a snižování vzdálenosti. Odhaduje se, že za 50 000 000 let Phobos do planety narazí. Při pohledu z povrchu Marsu by Phobos měl úhlový průměr 12', zatímco Deimos asi 2'.

Question: Která planéta je čtrvrtou planetou sluneční soustavy?

Answer: Mars


Evropa

Context: 4314 m n. m., Valaiské Alpy Finsteraarhorn 4274 m n. m., Bernské Alpy Aletschhorn 4195 m n. m., Bernské Alpy Nejvyšší činné sopky Etna 3329 m n. m., Sicílie Beerenberg 2277 m n. m., Jan Mayen Askja 1510 m n.. m., Island Hekla 1491 m n. m., Island Vesuv 1277 m n.m., Itálie Stromboli 926 m n. m., Liparské ostrovy Théra 584 m n. m., Řecko Nejdelší řeky Volha (Rusko) 3534 km Dunaj (. Německo, Rakousko, Slovensko, Maďarsko, Chorvatsko, Srbsko, Rumunsko, Bulharsko, Moldavsko, Ukrajina) 2857 km Ural (Rusko, Kazachstán) 2428 km Dněpr (Rusko,. Bělorusko, Ukrajina) 2200 km Don (Rusko) 1950 km Kama (Rusko) 1805 km Největší jezera Ladožské jezero (Rusko) 18 130 km2 Oněžské jezero (Rusko) 9616 km2 Vänern (Švédsko. ) 5650 km2 Saimaa (Finsko) 4377 km2 Další rekordy největší ostrov – Velká Británie největší město – Istanbul (celý, včetně asijské části) resp. Moskva největší ledovec – Jostedalsbreen největší stát podle rozlohy – Rusko nejhustší železniční síť – Česko nejhustší. silniční síť – Belgie nejdelší silniční tunel – Læ (Norsko) nejdelší železniční tunel – Gotthardský úpatní tunel (Švýcarsko) nejrychlejší vlak – TGV (Francie), Frecciarossa (Itálie) nejdelší most - Most Vasco da Gama (Portugalsko) Podrobnější informace naleznete v článku Dějiny Evropy. První civilizace vznikly na jihovýchodě Evropy v oblasti Egejského moře. Na Krétě se kolem roku 2700 př. n. l. zrodila Egyptem ovlivněná Mínojská civilizace a následovná civilizací mykénskou, která zanikla kolem roku 1200 př. n. l.. Na jejich troskách se postupně rozvíjela v řeckých městských státech od roku 800 př. n. l. a později v Římě antická civilizace. Za počátek historie starověkého Řecka se tradičně považuje rok 776 př. n. l., kdy se konaly první antické olympijské hry. Rozkvět těchto států byl spojen také s rozvojem kultury, umění a filosofie. Období největšího rozšíření dosáhla řecká kultura v období helénismu, která následovalo po vládě Alexandra Velikého, kdy se řecká kultura rozšířila po celém středomoří a blízkém východě.

Question: Vznikly první civilizace v oblasti Egejského moře?

Answer: První civilizace vznikly na jihovýchodě Evropy v oblasti Egejského moře.


Kalorie

Context: Důvodem uvedení přesné teploty v definici je fakt, že měrná tepelná kapacita je mírně závislá na teplotě, takže bez udání počáteční teploty by jednotka nebyla přesně určena. Původní kalorii definoval francouzský chemik Henri Victor Regnault jako množství tepla, potřebného k ohřátí 1 g vody z 0 °C na 1 °C. Později byla definována střední kalorie jako setina tepla, potřebného k ohřátí gramu vody z 0 °C na 100 °C. Nakonec byla přijata definice uvedená v úvodu tohoto článku, odpovídající skoro přesně střední kalorii. Původní Regnaultova kalorie byla 1,008 x větší než střední kalorie. Kilokalorie Častěji se však používá jednotka tisíckrát větší (dříve označovaná jako tzv. velká kalorie), kilokalorie, značená kcal (v anglické literatuře také Cal), odpovídající tedy asi 4,185 kJ. Pokud se o kaloriích mluví v souvislosti s výživou, obvykle se používají kilokalorie. Přepočty 1 kcal = 1000 cal ≈ 4 185 J = 4,185 kJ 1 cal ≈ 4,185 J 1 J ≈ 0,239 cal 1 kJ ≈ 239 cal = 0,239 kcal Externí odkazy Slovníkové heslo kalorie ve Wikislovníku Pahýl Tento článek je příliš stručný nebo postrádá důležité informace.Pomozte Wikipedii tím, že jej vhodně rozšíříte. Nevkládejte však bez oprávnění cizí texty.

Question: Jaká je značka kalorie?

Answer: cal


Cyklon B

Context: Cyklon B (německy Zyklon B) je obchodní název insekticidu německé firmy IG Farben. Je to granulovaná křemelina nasycená kyanovodíkem, ze které se po otevření obalu začal uvolňovat plynný kyanovodík (HCN). Jeho původní zamýšlené použití spočívalo v dezinfekci a dezinsekci. Od roku 1941 začal být používán jako nástroj genocidy v plynových komorách koncentračních táborů během druhé světové války, především v táborech Auschwitz-Birkenau a Majdanek. Klíčovým mužem, který byl pověřen optimalizací zabíjení Cyklonem B ve vyhlazovacích táborech, byl německý důstojník SS3 Neo Kurt Gerstein. Konkrétně měl zvýšit jeho smrtící efektivitu a zkrátit jak dobu působení, tak i čištění "po použití". Gerstein se původně staral o dezinfekci vody a s hromadným vyvražďováním nesouhlasil. Jakmile se o něm ale dozvěděl, snažil se tuto informaci vyvést z nacistického Německa, konkrétně do Vatikánu k papeži. Ke konci války se vzdal francouzské armádě a ve vazbě sepsal tzv. Gersteinovu zprávu, která podrobně popisuje použití Cyklonu B. Producentem Cyklonu B byla firma Deutsche Gesellschaft für Schädlingsbekämpfung GmbH (zkráceně Degesch) z Frankfurtu nad Mohanem, součást koncernu IG Farben AG, který byl v roce 1951 rozdělen a v roce 2003 poslán do likvidace. Průmyslově začala poprvé Cyklon B vyrábět továrna Dessauer Werke für Zucker und chemische Industrie (DZR) v obchodním roce 1924/25; až do roku 1935 byla tato továrna jediným výrobcem tohoto plynu. Cyklon B vyráběla i její tehdejší pobočka Draslovka v Kolíně. V letech 1941–1943 byla drtivá většina tohoto plynu vyrobena v Desavě (např. v roce 1943 399,2 tun v Desavě oproti 58,4 tunám v Kolíně), údaje pro léta 1944 a 1945 neznáme. Produkce Cyklonu B v Lučebních závodech Draslovka ve středočeském Kolíně dále pokračuje pod změněným obchodním názvem Uragan D2. Používá se jako dezinsekční a deratizační prostředek při plynování (fumigaci) např. v zemědělství. URAGAN D2 je stabilizovaný kapalný kyanovodík (min. 97,6%), zcela nasáklý do porézní hmoty, plynotěsně uzavřený v plechovkách. Stabilizace se provádí kyselinou fosforečnou v množství 0,1 % a oxidem siřičitým v množství 0,9 – 1,1 %. URAGAN D2 (HCN) je zařazen do skupiny vysoce toxických látek a extrémně hořlavých ve smyslu platných předpisů o nebezpečných látkách zdraví škodlivých.

Question: Byl Cyklon B používán jako nástroj genocidy?

Answer: Od roku 1941 začal být používán jako nástroj genocidy v plynových komorách koncentračních táborů během druhé světové války, především v táborech Auschwitz-Birkenau a Majdanek.


Bitva na Bílé hoře

Context: Bitva na Bílé hoře (německy Schlacht am Weißen Berg), svedená v neděli 8. listopadu 1620 v blízkosti Prahy, byla bitva třicetileté války. V bitvě se střetly česká stavovská armáda a dvě armády katolické, armáda císaře Svaté říše římské Ferdinanda II. Štýrského a armáda německé Katolické ligy. Katolické armády po jedné až dvou hodinách zdolaly méně početnou stavovskou armádu. Bitva zpečetila osud českého stavovského povstání a na dalších 300 let ovlivnila osud českého státu. == Situace před bitvou == Ligistická a stavovská armáda se setkaly 7. listopadu, ligisté dále nepostupovali a čekali na císařské až do setmění. Poté se doneslo katolické armádě, že jednotky povstalců ustoupily ze svých pozic. Proto se kolem 21. hodiny začaly zvedat i bavorské voje. Přibližně v této době, po půlnoci, se odehrála první bojůvka mezi císařským plukovníkem Nicolou de Gauchierem a předsunutým táborem lehké uherské jízdy u Ruzyně. Gauchier velel půlce pluku valonské jízdy, připojilo se k němu ještě 200 jezdců od ligistů a dva praporce kozáků, což v součtu činilo 800 až 1000 mužů. Existují dvě teorie, jak střet proběhl. Buď Gauchier napadl připravený tábor a způsobil velké ztráty na životech, nebo napadl lehkomyslné Uhry nepřipravené a nezpůsobil velké škody a Uhrové prchli patrně do Liboce, nicméně v obou případech odehnal nejméně 1 000 koní.Je třeba zmínit, že postup a následné postavení obou armád není jednoduché popsat, protože jediné dochované dobové záznamy pocházejí od nečeských autorů, kteří neznali místní názvy a ani příliš nekladli důraz na podrobný popis krajiny.

Question: Kdy proběhla bitva na Bílé hoře?

Answer: v neděli 8. listopadu 1620


Jan Hrubý (voják)

Context: Jan Hrubý (voják) Jan Hrubý četař Jan Hrubý Narození 4. března 1915KunoviceRakousko-Uhersko Rakousko-Uhersko Úmrtí 18. června 1942 (ve věku 27 let)PrahaProtektorát Čechy a Morava Protektorát Čechy a Morava Místo pohřbení Ďáblický hřbitov Národnost Češi Povolání voják Některá data mohou pocházet z datové položky. Četař Jan Hrubý (4. března 1915, Kunovice – 18. června 1942, Praha) byl příslušník československé armády ve Spojeném království, příslušník výsadku Bioscop a jeden ze sedmi výsadkářů, kteří zahynuli v kryptě pravoslavného kostela svatých Cyrila a Metoděje po atentátu na Heydricha. V roce 2002 povýšen in memoriam do hodnosti plukovníka. Mládí Narodil se 4. března 1915 v Kunovicích. Otec Jan (1879–1931) byl pomocný dělník, matka Kateřina (1876–1944), rozená Komínková, byla v domácnosti. Měl tři starší sourozence; dva bratry a sestru. Absolvoval obecnou a měšťanskou školu. Vyučil se číšníkem ve Zlíně a později také pracoval jako číšník. Vojenská služba Dne 1. října 1937 nastoupil základní vojenskou službu u hraničářského praporu v Trebišově. O rok později byl povýšen do hodnosti svobodníka. Po okupaci Čech a Moravy nacistickým Německem byl k 1. dubnu 1939 propuštěn na trvalou dovolenou. 8. května 1939 se přihlásil na práci do Německa a dostal se do Kielu. V roce 1940 při dovolené v protektorátu se se dvěma kamarády pokusil o útěk. V exilu Britský plakát přibližující československé exilové vojsko. Na plakátu četař Jan Hrubý. Přes Slovensko se dostali do Maďarska, kde byli ale zadrženi a vráceni zpět. Druhý pokus byl již úspěšný a přes Jugoslávii, Řecko, Turecko a Bejrút se dostali do Francie. 4. června 1940 byl zařazen k 1. pěšímu pluku, v jehož řadách se účastnil bojů o Francii. Po pádu Francie byl 13. července 1940 spolu s dalšími evakuován do Anglie. Tam byl zařazen k 1. pěšímu praporu. 28. října 1940 byl povýšen na četaře a krátce nato vybrán pro plnění zvláštních úkolů. Od 15. srpna do 7. listopadu absolvoval základní sabotážní kurz, paravýcvik a kurz průmyslové sabotáže. Nasazení Podrobnější informace naleznete v článku Operace Bioscop. Společně s Bohuslavem Koubou a Josefem Bublíkem byli vysazeni 28. dubna 1942 u hospodářského dvora Požáry na Křivoklátsku. Nejprve se společně s Bublíkem pohybovali na Uherskohradišťsku, ale protože se jim nepodařilo navázat kontakt s odbojem, přesunuli se do Prahy, kde se podřídili velení Adolfa Opálky a za pomoci odbojářů se ukrývali v konspiračních bytech.

Question: Jan Hrubý byl jedním z kolika výsadkářů, kteří zahynuli v kryptě pravoslavného kostela svatých Cyrila a Metoděje po atentátu na Heydricha?

Answer: ze sedmi


Sedmihradsko

Context: Sedmihradsko, známé také jako Transylvánie (rumunsky Transilvania nebo Ardeal, maďarsky Erdély, německy Siebenbürgen) je historická země rozkládající se v dnešním Rumunsku. Transylvánie je také známá díky vlivu románu Drákula Brama Stokera, hrad Bran je populární turistický cíl, neboť v románu vylíčený Drákulův hrad se také nazýval Bran a opravdovému hradu se podobá. Podle Sedmihradska se pojmenovala švédská black metalová kapela Siebenbürgen. Ve starověku území dnešního Rumunska obývali Dákové; v místech dnešního města Hunedoara stálo dácké středisko Sarmizegetusa. Po roce 100 byl dácký král Decebalus poražen Trajánem a vítězní Římané v kraji vybudovali doly, silnice, několik sídlišť (Apulum, dnes Alba Iulia; Napoca, dnes Cluj-Napoca). Roku 271 získali území Vizigóti, později Hunové, resp. Avaři. Během stěhování národů tudy prošla výrazná vlna slovanské migrace. Na konci 10. století dobyli území Maďaři, kteří nad ním získali kontrolu roku 1003, kdy uherský král Štěpán I. podle legendy porazil zdejšího domácího knížete s titulem Gyula. I nadále zde převažovalo Romanizované obyvatelstvo (předci Rumunů) a východ byl obýván Sékely. Od té doby bylo až do roku 1526 Sedmihradsko v rámci Uherského království autonomním knížectvím v čele s vojvodou. Roku 1211, nabídl Uherský Král, Ondřej II., území Burzenland Řádu německých Rytířů aby "bojovali proti, dosud pohanským, Kumánským nájezdníkům a zalidnili deserta et inhabita zdejšího kraje" výměnou za částečnou autonomii a možnost ražení mincí. Němečtí rytíři zahájili politiku zalidňování z Německa. Tito osadníci přicházeli převážně z Porýní a Vestfálska, ale i z Durynska a Bavorska, a začalo se jim říkat Sedmihradští Sasové.

Question: Která skupina je pojmenovaná podle Sedmihradska?

Answer: Siebenbürgen


Univerzita v Basileji

Context: Univerzita v Basileji Univerzita v Basileji Datum založení 1460 Počet studentů 12 852 Další informace Adresa Basilej, CH-4003, Švýcarsko Zeměpisné souřadnice 47°33′31″ s. š., 7°35′0″ v. d. Členství Utrechtská síť, IIIF Consortium, Asociace evropských univerzit a Informationsdienst Wissenschaft e.V. www.unibas.ch Některá data mohou pocházet z datové položky. Univerzitní knihovna Univerzita v Basileji (Universität Basel), založená v roce 1460, je nejstarší a dodnes jedna z nejvýznamnějších univerzit ve Švýcarsku. Ve světových žebříčcích hodnocení se umísťuje kolem 100. místa. Na sedmi fakultách a řadě institutů studuje přes 11 000 studentů. Svými vědeckými výsledky se univerzita proslavila například v astronomii, jazykovědě a tropické medicíně. Její knihovna je největší ve Švýcarsku. Historie Univerzita byla založena v souvislosti s Basilejským koncilem, a to papežskou bulou z roku 1458, slavnostní otevření bylo 4. dubna 1460. Původně měla čtyři fakulty (artistickou, teologickou, právnickou a lékařskou), absolvování artistické fakulty bylo až do roku 1818 podmínkou pro vstup na tři ostatní. V souvislosti s univerzitou se Basilej stala střediskem vzdělanosti, humanismu a také knihtisku ve Švýcarsku. V novější době přibyly další tři fakulty, přírodovědecká, ekonomická a psychologická a řada univerzitních institutů. Osobnosti V průběhu historie zde přednášeli například Erasmus Rotterdamský, Daniel Bernoulli, Jacob Burckhardt, Leonhard Euler, Friedrich Nietzsche, Fritz Haber, Adolf Portmann, Carl Gustav Jung, Karl Barth, Karl Jaspers, Walter Muschg nebo Hans Urs von Balthasar. Jako profesoři zde působili český historik František Graus a protestantský teolog Jan Milíč Lochman, který byl dvakrát zvolen rektorem. Odkazy Související články Basilej Seznam nejstarších univerzit Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Univerzita v Basileji na Wikimedia Commons (anglicky) Oficiální stránky univerzity v Basileji

Question: Jaké místo ve světových žebříčcích hodnocení obsazuje univerzita v Basileji?

Answer: kolem 100.


Dabbajra

Context: Dabbajra je v současnosti neaktivní štítová sopka, nacházející se v západní části Afarské pánve v Etiopii. Je to nejzápadněji umístěný vulkán Afarské pánve. Sopka je tvořena převážně čedičovými horninami. Více prokřemeněné (horniny s vyšším obsahem SiO2) jsou vulkanické produkty (dómy a lávové proudy), soustředěné podél hřbetu sopky. == Reference == V tomto článku byl použit překlad textu z článku Dabbajra na slovenské Wikipedii. == Externí odkazy == Www.volcano.si.edu - štítová sopka Dabbayra na Global Volcanism Program

Question: V jakém státě se nachází neaktivní sopka Dabbajra?

Answer: v Etiopii


Ikarus 417

Context: 1993 - 1999 Technické údaje Délka 17530 mm Šířka 2500 mm Výška 2805 mm Pohotov. hmotnost 14860 kg Obsaditelnost (sezení:stání) 46:120 Pohonné jednotky Motory Motor MAN D 0826 LUH 10 Výkon 198 kW Převodovky Převodovka ZF 4 HP 500 Druh automatická Počet přev. stupňů 4 Ikarus 417 je model maďarského městského kloubového plně nízkopodlažního autobusu, který byl vyráběn společností Ikarus v letech 1993 až 1999. Konstrukce Ikarus 417 je kloubový nízkopodlažní autobus, vycházející z řady 400. Model 417 je třínápravový autobus se samonosnou karoserií, která se skládá ze dvou částí. Ty jsou navzájem spojeny kloubem a krycím měchem. Zadní náprava je hnací, motor a převodovka se nachází v motorové věži v zadní části vozu. Kabina řidiče je uzavřená. Výroba a provoz První prototyp Ikarusu 417 byl vyroben v roce 1993 a následně byla zahájena sériová výroba, která trvala až do roku 1999, přičemž v roce 1998 prošla celá řada 400 modernizací. Celkem bylo vyrobeno 33 autobusů Ikarus 417. Ikarusy 417 jsou velmi málo rozšířené. Nejvíce jich najdeme v německém Wuppertalu (17 kusů), poté několik kousků v Polsku, Maďarsku a v Itálii. V České republice byl v provozu pouze jeden Ikarus 417, a to v Táboře, kde sloužil již od roku 1999 až do roku 2012, kdy byl vyřazen. Táborský Ikarus 417 byl prvním nízkopodlažním kloubovým autobusem v České republice. Historické vozy soukromá osoba (táborský vůz ev. č. 99) soukromá osoba (vratislavský vůz vůz ev. č. 5000) Externí odkazy Stránka o autobusech Ikarus v Česku a na Slovensku Stránka o autobusech Ikarus mw-parser-output div/**/#portallinks a{font-weight:bold}Portály: Autobusová doprava

Question: Z kolika částí se skládá karosérie autobusu Ikarus 417?

Answer: ze dvou


André Gide

Context: André Paul Guillaume Gide [andré pól gijjóm žíd] (22. listopadu 1869, Paříž - 19. února 1951, tamtéž) byl francouzský prozaik a dramatik, nositel Nobelovy ceny za literaturu za rok 1947. Narodil se roku 1869 v rodině významného právníka a profesora Paula Gida. Mládí prožil v silně náboženském rodinném prostředí, které po otcově smrti ovládla matka. Ač původně katolička, zavedla v rodině přísný režim protestantsky puritánských mravů. Studoval na několika školách a pro špatný zdravotní stav musel studia několikrát přerušit. Jako student Alsaské koleje (École Alsacienne) se začal živě zajímat o literaturu, přispíval do různých revuí, seznámil se Stéphanem Mallarmém, Paulem Valérym, Paulem Claudelem a dalšími předními francouzskými básníky. Začal vydávat svá první díla, silně poplatná symbolismu, od kterého se však brzy odklonil. V letech 1893-1894 podnikl ozdravné cesty do severní Afriky a stal se blízkým přítelem Oscara Wilda, se kterým se seznámil v Alžíru. Tyto cesty, na kterých se seznámil s palčivými národnostními a sociálními problémy a také objevil svět smyslů, přispěly k tomu, že se odvrátil od výchovou vštěpované přísné sebekázně k vyhraněnému individualismu a etickému, filozofickému i estetickému relativismu. Výrazem tohoto přerodu se stala lyrická próza Pozemské živiny (1897), kterou je možno považovat za jakýsi Gidův manifest, ve kterém vyjadřuje svůj požadavek na osvobození vlastního já. To představuje jakýsi asketismus naruby, podle kterého se smysly musí otevřít všemu, co je přirozené, lidský život je sám o sobě dostatečným cílem, náboženské příkazy a morální konvence nezavazují. Subjektem i objektem jeho analýzy se stává hrdina, který nechce být spoután žádnými principy a ve všem se chce odlišit od ostatních lidí. Svědčí o tom jeho epické příběhy Imoralista (1902), Těsná brána (1909), Vatikánské kobky (1914) i Pastorální symfonie (1919), které sledují a rozvíjejí konflikty, vznikající ze střetu silného jedince s omezujícím vlivem prostředí.

Question: Kdy zemřel Andé Gide?

Answer: 19. února 1951


Latina

Context: , i, y, ae, oe nebo eu (v české latině se c v těchto případech čte tradičně jako c, v jiných verzích latiny častěji jako č), obdobně g před uvedenými samohláskami se v některých verzích latiny. čte jako dž, zatímco v české latině se g čte vždy jako g. V některých verzích latiny se s v některých pozicích čte jako z. O výslovnosti v jednotlivých historických fázích se vedou odborné spory, předpokládá se však, že původně bylo písmo důsledněji hláskové (tedy například Cicero mohl být původně čten jako Kikero). Jinak se latinský zápis hlásek velmi podobá českému s těmito odlišnostmi: I označuje někdy samohlásku i a někdy souhlásku j. Dvojhlásky ae i oe se čtou jako české é. Jinak se délka samohlásek běžně nevyznačuje, v učebnicích se značí vodorovnou čárkou nad písmenem. Slabiky di, ti, ni se obvykle vyslovují tvrdě, ti před samohláskou se však vyslovuje zpravidla jako ci. Písmena odpovídající českým písmenům se změkčovacím háčkem latina nemá. Písmeno q se vyskytuje pouze před písmenem u, seskupení qu se čte kv. Seskupení gu se zpravidla čte jako gv. Dvojslabičná slova mají přízvuk na první slabice. Víceslabičná slova mají přízvuk na předposlední slabice, pokud je tato slabika dlouhá přirozeně nebo polohou, jinak na třetí slabice od konce. Přirozeně dlouhá slabika je taková, která obsahuje dlouhou samohlásku nebo dvojhlásku. Slabika je dlouhá polohou, jestliže po krátké samohlásce následuje skupina nejméně dvou souhlásek. Přízvuk ani délka se běžně v textu neoznačuje, v učebnicích a slovnících se délka značí vodorovnou čárkou nad písmenem (tzv. macron - např. ā; krátká slabika se značí obloučkem, tzv. breve, např. ă) a přízvuk šikmou čárkou (stejnou, jaká se používá v českých dlouhých samohláskách). Podrobnější informace naleznete v článku Latinská gramatika. Latina má na rozdíl od češtiny pouze 6 pádů. pád nominativ pád genitiv pád dativ pád akuzativ pád vokativ pád ablativ Související informace naleznete také v článku Latinské skloňování. Je latinský název pro podstatná jména. Substantiva jsou rozdělena do pěti deklinací. O zařazení do příslušné deklinace rozhoduje koncovka genitivu singuláru. Je latinský název pro slovesa. Časování sloves se děje v čtyřech konjugacích. Pravidelná latinská slovesa jsou rozdělena do čtyř konjugací. O zařazení do příslušné konjugace rozhoduje koncovka aktivního infinitivu. Pro 1. konjugaci se používá vzor laudā (česky chválit). Pro 2. konjugaci se používá vzor monē (česky napomínat). Pro 3. konjugaci se používá vzor legere (česky číst). Pro 4. konjugaci se používá vzor audī (česky slyšet). V tomto článku byl použit překlad textu z článku Latin regional pronunciation na anglické Wikipedii.

Question: Kolik pádů má latinská gramatika?

Answer: 6


Řecko

Context: Řecko (řecky Ε [eˈ] nebo Ε [eˈ]), oficiálně Řecká republika (Ε Δ), je stát ležící v jižní Evropě – na jihu Balkánského poloostrova. Rozkládá se jak na evropské pevnině, tak na četných ostrovech v Egejském, Krétském, Thráckém, Středozemním a Jónském moři. Jeho sousedy na pevnině jsou Albánie, Makedonie, Bulharsko a Turecko. Hlavním městem jsou Athény. Úředním jazykem je řečtina. Názvy řeckého národa a jeho země ve většině jazyků včetně češtiny vycházejí z některého z následujících tří zdrojů. První a nejčastější varianta, k níž patří české Řecko a např. také anglické Greece, francouzské Grè i německé Griechenland, pochází z latinského výrazu Graeci, který byl podle Aristotela starověkým názvem Řeků. Druhá varianta, která se vyskytuje např. v tádžičtině a uzbečtině, vychází z názvu území Iónie (řecky Iónía). Třetí podobou, kterou používají i sami Řekové, je Héllas podle mýtické Heleny. Gruzínsky se Řekům říká Berdzeni podle gruzínského slova "brdzeni", což znamená "moudrý". Podrobnější informace naleznete v článku Dějiny Řecka. Řecké dějiny jsou důležitou součástí evropských a světových dějin. Začínají ještě před příchodem starověkých Řeků na území, které se postupně stalo sídelním územím Řeků a které zabíralo také značnou část dnešního Turecka. V období před řeckým osídlením zde žili Pelasgové (kontinentální Řecko) a Minóané (Kréta a některé ostrovy). Někdy ve 4.–3. tisíciletí před Kristem do Řecka pronikly první řecké kmeny – Achajci, kteří vytvořili mykénskou kulturu. Později se v Řecku usadily další řecké kmeny, Dórové, Ionové, Aiolové, Epiróti a Makedonci, které se promíchaly s původním obyvatelstvem, a tak se vytvořil starověký řecký národ. V klasickém starořeckém (antickém) období vytvořili Řekové velkou kulturu. Poté následovaly postupně římská vláda nad tehdejším řeckým územím, byzantské období, osmanská nadvláda, období bojů za nezávislost a vznik moderního Řecka. Podrobnější informace naleznete v článku Starověké Řecko. Pobřeží Řecka u Egejského moře bylo místem vzestupu první civilizace v Evropě (jmenovitě Minóané a Mykéňané), poté následovala Temná doba až do roku 800 př. n. l., kdy začala nová éra řeckých městských států (např. Sparta nebo Athény), které získávaly kolonie po celém Středozemí. Po éře impéria Alexandra Velikého přišlo období, kdy se řecká kultura stala základem helénské civilizace.

Question: Jaké je hlavní město Řecka?

Answer: Athény


Marie Terezie

Context: Kromě hlavního předmětu, kterým bylo náboženství, se učila dějinám, latině, francouzštině a němčině. Dále pak ještě například kreslení, tanci a hudbě. V sedmi letech tančila společně se sestrou Marií Annou v opeře Euristeo, jejímž autorem byl Zenón. Později, ve 13 letech, v den otcových jmenin (tj. 4. listopadu 1730), poprvé zpívala před publikem ve hře Germania il di che spende Sagro all. Hned za dva roky si užila i svou první hereckou premiéru v komedii Il cicisbeo consolato. V roce 1728 se její vychovatelkou stala říšská hraběnka Maria Karolina von Fuchs-Mollard, zvaná "Charlotte", která s ní zůstala až do své smrti v roce 1754. Charlottu si velmi oblíbila, říkávala jí "mami" a po smrti ji jako jediného nečlena habsburského rodu nechala pochovat do rodinné Císařské hrobky. Zde leží hned vedle ní a jejího chotě Františka I. Štěpána Lotrinského, kterého jí pomohla získat. S Františkem Štěpánem se poprvé setkala již v pěti letech, kdy přišel z Nancy do Vídně. Ihned si ho oblíbil její otec – Karel VI., jenž v něm viděl svého syna, kterého mu osud odepřel. Snad největším problémem v počátcích vztahu mezi ní a Františkem Štěpánem byl věkový rozdíl: jí bylo tehdy šest, Františkovi Štěpánovi patnáct. František Štěpán byl velký na to, aby si s ní hrál. Při oficiálních oslavách, bálech a podobně je navíc rozděloval i protokol. Dalším problémem byl fakt, že případné spojenectví mezi Habsburky a Lotrinčany by ještě více popudilo Francii. Navíc fakt, že se pravděpodobně již nenarodí (což se také později potvrdilo) mužský následník rodu, hrál významnou roli při úvahách Karla VI., za koho provdá svou nejstarší dceru, protože pokud by existoval mužský následník, vše by bylo jednodušší. V úvahu přicházely sňatky s wittelsbašským kurfiřtem (v tom případě by se k Rakousku přidalo Bavorsko, což by ale způsobilo rozkol nejen v Evropě, ale i v říši), nebo se španělským následníkem trůnu. Karel VI. se navíc Anglii zavázal, že svou dceru provdá pouze za prince s menší rolí, což zase nahrávalo Františkovi Štěpánovi. Ten se roku 1729 navíc stal, po smrti svého otce, lotrinským vévodou, čehož se obávala Francie. Vše usnadnila Válka o polské následnictví v letech 1733–1735, v níž bojovalo Rakousko s Ruskem proti Francii a Španělsku. Vše nakonec dopadlo tak, že Rakousko získalo Parmu a Piacenzu a naopak ztratilo Neapol a Sicílii. František Štěpán ztratil Lotrinsko. Díky ztrátě Lotrinska a uznání pragmatické sankce Francií již nic nestálo v cestě svatbě Marie Terezie a Františka Štěpána Lotrinského.

Question: Kdo požádal Marii Terezii o ruku dne 31. ledna 1736?

Answer: František Štěpán


SMILES

Context: V červenci 2006 uvedla IUPAC jako standardní reprezentaci vzorců formát InChI. O SMILES se obecně tvrdí, že má oproti InChI výhodu v o něco lepší lidské čitelnosti. Je také podporován širší základnou softwaru s rozsáhlým teoretickým zázemím (např. teorií grafů). Související články InChI Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku Simplified molecular input line entry specification na anglické Wikipedii. Anderson, E.; Veith, G.D; Weininger, D. (1987) SMILES: A line notation and computerized interpreter for chemical structures. Report No. EPA/600/M-87/021. U.S. EPA, Environmental Research Laboratory-Duluth, Duluth, MN 55804 Weininger, D. (1988), SMILES, a chemical language and information system. 1. Introduction to methodology and encoding rules, J. Chem. Inf. Comput. Sci. 28, 31-36. Weininger, D.; Weininger, A.; Weininger, J.L. (1989) SMILES. 2. Algorithm for generation of unique SMILES notation J. Chem. Inf. Comput. Sci. 29, 97-101. Helson, H.E. (1999) Structure Diagram Generation In Rev. Comput. Chem. edited by Lipkowitz, K. B. and Boyd, D. B. Wiley-VCH, New York, pages 313-398. Externí odkazy Specifikace „SMILES – Zjednodušený chemický jazyk“ Oficiální stránky OpenSMILES „SMARTS – rozšíření SMILES“ Daylight SMILES tutorial Parsing SMILES Softwarové utility podporující SMILES Online SMILES Translator and Structure File Generator – Java online molecule editor PubChem server side structure editor – online molecule editor smi23d – 3D Coordinate Generation Daylight Depict – Translate a SMILES formula into graphics – vytváření souborů ve formátu PNG a GIF JME molecule editor Archivováno 28. 4. 2001 na Wayback Machine ACD/ChemSketch Marvin by ChemAxon – online chemical editor/viewer and SMILlůES generator/converter Instant JChem by ChemAxon – desktop application for storing/generating/converting/visualizing/searching SMILES structures, particularly batch processing; personal edition free JChem for Excel by ChemAxon – MS Excel add-in for storing/generating/converting/visualizing/searching SMILES structures Smormo-Ed – a molecule editor for Linux which can read and write SMILES InChI.info – an unofficial InChI website featuring on-line converter from InChI and SMILES to molecular drawings Balloon – A free program for 3D coordinate generation and conformational analysis.

Question: Jaká je zkratka pro zjednodušenou molekulární specifikaci pro vstupní řádky?

Answer: SMILES


Aristotelés

Context: Není to ale žádný průměr, nýbrž dokonalost sama, kterou by každé přidání i ubrání pokazilo. (1107a) Ctnost se týká jen jednání chtěných a vědomých, volba je předem rozvážené chtěné jednání (PRO-AIRESIS). Ty nejdůležitější ctnosti jsou statečnost, umírněnost, štědrost, laskavost jako střed vůči hněvivosti i slabošství, a v obci zejména spravedlnost. To je výkon dokonalé ctnosti vůči druhým, "dobré těch druhých" a "souhrn všech ostatních ctností". (1130b) Aristotelés pak rozlišuje mezi spravedlností retributivní, která napravuje nebo vyrovnává, a distributivní, která rozděluje. Týká se trestů a odměn, ale také směny, kterou zprostředkují peníze. Peníze činí věci souměřitelnými a zaručují budoucí směnu, pokud teď nic nepotřebujeme. (1134) Spravedlnost v obci musí být řízena zákonem, "proto nenecháváme vládnout člověka, ale zákon." (1134a35) Náležitost, slušnost (EPIEIKEIA, angl. fairness) je spravedlnosti podobná, ale není to totéž. Je spravedlivá, ale ne podle zákona, nýbrž jako náprava zákonné spravedlnosti. Zákon totiž musí být obecný, kdežto jednání je nepravidelné, takže některé případy nelze spravedlivě posoudit zákonem. (1137) A. MacIntyre, Ztráta ctnosti. Praha 2004 Aristotelés vychází z toho, že člověk je živočich, žijící v obci (zóon politikon), a nemůže tedy žít sám: "Kdo však nemůže žít ve společenství nebo je ve své soběstačnosti nepotřebuje, není částí obce, ale buď divoké zvíře nebo bůh." (Pol 1253a) Aristotelovo myšlení není evoluční ani historické, nýbrž systematické. Protože celek je podle něho (logicky) první, není obec sdružením lidí, nýbrž naopak člověk částí obce. Lidé se spolčují na dvou úrovních: rodina nebo lépe hospodářství (řecky: oikia) zajišťuje obživu a reprodukci; obec nebo stát (řecky: polis) je soběstačný a je účelem a cílem lidského spolužití. ". Obec je soběstačné společenství rovných za účelem co nejlepšího života" (1328a). "Obec je společenství dobrého života v domech a rodinách, jehož účelem je dokonalý a soběstačný život." (1280b) "Je druh vlády, kde se vládne nad sobě rovnými a svobodnými; nazýváme ji politickou. Nemůže dobře vládnout, kdo se nenaučil poslouchat." (1277b) Základem života v míru je rozdělení majetku; Aristotelés odmítá Platónův názor, že by lidé měli mít všechno společné. Uznává, že "peníze mají, takříkajíc, všichni nějak rádi" (1263b), varuje však před každou hamižností, která obec ničí. "Výsady zámožných ničí ústavu víc než výsady lidu.

Question: Z jakého důvodu nemůže žít člověk sám podle Aristotela?

Answer: člověk je živočich, žijící v obci


Galileo Galilei

Context: Jeho Dialogy byly v roce 1634 zařazeny na Index librorum prohibitorum, oficiální seznam zakázaných knih. Ačkoliv rozsudek vynesený proti Galileimu neuváděl další knihy, Galileo o dva roky později zjistil, že jakékoliv publikace o čemkoliv, co kdy napsal, byly tiše zakázány.[zdroj? ] Zákaz byl striktně uplatňován ve Francii, Polsku a německých státech, ale nikoliv například v Nizozemí. Galileovy Dialogy jsou uvedeny ještě ve vydání Indexu zakázaných knih z roku 1834. Církev však postupně uvolňovala zákaz šíření Koperníkovy teorie, v roce 1820 připustila i její šíření tiskem a roku 1835 vyškrtla Galileův spis z Indexu. Ač stále v domácím vězení, Galileo se mohl v roce 1638 přestěhovat do svého domu poblíž Florencie. Ačkoliv byl již zcela slepý, pokračoval v učení a psaní. Zemřel ve své vile v Arcetri, severně od Florencie, v roce 1642. V roce 1992, 359 let po Galileově procesu, vydal papež Jan Pavel II. omluvu, v níž ruší výnos inkvizice proti Galileovi: "Galileo pociťoval ve svých vědeckých výzkumech přítomnost Stvořitele, který podnítil hloubku jeho ducha,. povzbuzoval ho, předesílal a podporoval jeho intuice." Dále se o něm vyjadřuje, že "... Galileo, upřímný věřící, se ukázal z tohoto pohledu popisu vědeckých a biblických pravd mnohem citlivější než teologové, kteří stáli proti. němu." Současný pohled na vědu z hlediska katolické církve ilustruje dokument Druhého vatikánského koncilu Gaudium et spes, kde se píše: "Když se provádí metodické bádání ve všech vědních oborech skutečně vědecky a podle mravních zásad, nebude nikdy ve skutečném rozporu s vírou, protože věci světské i věci víry pocházejí od jednoho a téhož Boha." Některá místa sporu stále čekají na objasnění. Nejasností je, zda nepodepsané a nedatované rozhodnutí, spadající údajně do doby prvního inkvizičního procesu v roce 1616, které zakazuje Galileovi šíření Koperníkovy teorie, je pravé, či se jedná o podvrh, vzhledem k tomu, že dokument postrádá jakékoliv datování i podpis autority. Dále co se stalo na oné tajné schůzce během druhého procesu, která vyústila v Galileiho přiznání. Italský historik Pietro Redondi, který zkoumal materiál Galileiho případu ve Vatikánském archívu, přišel v roce 1983 s novou teorií.

Question: Ve kterém městě zemřel astronom Galileo Galilei?

Answer: Arcetri


Pláž

Context: Pláž je část zábřeží složená z písku nebo drobných kamínků. Pláž je základním akumulačním tvarem vzniklým procesy pobřežní modelace. U pláže rozpoznáváme čelo pláže, hranu plážové terasy, plážovou terasu (berm), plážový stupeň. Letní pláž vzniká na úkor předbřežních valů (příbojových valů, bouřkových valů) v období s málo četným výskytem příbojových vln. Naopak zimní pláž vzniká v období s četným výskytem příbojových vln, čemuž odpovídá plné vyvinutí předbřežních valů. Jen mírně se svažuje směrem k vodě. Pláž se může vyskytovat na březích řek, jezer, moří či oceánů. Může být dlouhá i desítky až stovky kilometrů. Splaveniny akumulované v korytě řek se označují jako náplavy. == Galerie == == Odkazy == === Reference === === Externí odkazy === Obrázky, zvuky či videa k tématu pláž ve Wikimedia Commons Slovníkové heslo pláž ve Wikislovníku

Question: Co je část zábřeží složená z písku nebo drobných kamínků?

Answer: Pláž


Karel IV

Context: Přicházeli však i představitelé menších měst, kteří vzdávali Karlovi při jeho tažení hold a žádali o potvrzení privilegií. Karel si počínal s prozíravou velkorysostí a všude proto uděloval privilegia, práva a milosti. Kromě říšských záležitostí byl Karel zainteresován v konfliktu mezi Francií a Anglií později nazvaném stoletá válka. Zde si počínal velmi pragmaticky a rychle se vyvázal ze spojeneckého svazku s francouzským králem. Prakticky až do své smrti se snažil zachovávat neutralitu, i když občas slíbil té či oné straně větší angažovanost a za jistých podmínek i pomoc. Rok 1348 byl významný především pro české země. Praha nebyla v době Karlově už jen hlavním městem českého království, ale stala se rovněž metropolí Svaté říše římské. Karel proto věnoval hlavnímu městu, které se mělo stát důstojným a reprezentativním sídlem císaře, velkou péči. Hned po svém návratu z říše, vydal dne 8. března 1348 zakládací listinu Nového Města pražského. Založením Nového Města se Praha stala skutečným velkoměstem a jedním z největších měst Evropy. Nové Město bylo obdařeno podobnými privilegii, jako Staré Město pražské. Nedlouho poté položil pak Karel základní stavební kámen hradeb Nového Města. V Praze se tou dobou také konal společný generální sněm říšské a české šlechty. Smyslem prvního generálního sněmu bylo státoprávní zakotvení českého státu v jeho vztahu k říši. Ze sněmu vyšlo celkem čtrnáct privilegií a listin, které mimo jiné potvrzovaly starší privilegia římských králů a císařů českému království a kladly důraz na mimořádné postavení českých zemí v rámci Svaté říše římské.

Question: Kde se narodil Karel IV.?

Answer: Praha


Metr

Context: Oficiálně na to nikdo nereagoval. V roce 1670 lyonský biskup Gabriel Mouton rovněž navrhl univerzální délkovou jednotku opřenou o desítkovou číselnou soustavu založenou na zemské souřadnicové minutě resp. na délce kyvadla s periodou jedné vteřiny. A roku 1675 italský vědec Tito Livio Burattini ve svém díle Misura Universale (Univerzální míra) použil výraz "metro cattolico" ("obecná míra"), odvozené z řeckého μ κ (métron katholikón) pro označení normové délky odvozené z kyvadla. === Poledníkový metr === Jako výsledek francouzské revoluce francouzská Akademie věd ustavila komisi pro stanovení prosté stupnice všech měr. 7. října 1790 komise doporučila desítkový číselný systém a 19. března 1791 doporučila přijetí termínu "mè" ("míra"), základní jednotky délky definovanou jako desetimilióntinu vzdálenosti severního pólu a rovníku po pařížském poledníku. Obvod Země tedy činil přesně 40 000 km. Roku 1793 Národní shromáždění Francouzů přijalo tento návrh. Později metr začaly používat i jiné země, např. Anglie od roku 1797. V této podobě poledníkové definice se metr stal základem metrické soustavy. === Tyčový metr === V sedmdesátých letech 19. století ve světle novodobé přesnosti se zabývala metrickým standardem řada mezinárodních konferencí. Metrická dohoda (Convention du Mè) z roku 1875 pověřila správou Mezinárodní úřad vah a měr (BIPM: Bureau International des Poids et Mesures) v Sè ve Francii. Tato nově ustavená organizace uchovávala prvotní metrovou tyč, poskytovala národní prototypy a udržovala převody s nemetrickými normami. Tato organizace vytvořila tyčový etalon roku 1889 na první Všeobecné konferenci vah a měr (CGPM: Conférence Générale des Poids et Mesures), a tím ustavila mezinárodní prototyp metru jako vzdálenost mezi dvěma ryskami normové tyče ze slitiny 90% platiny a 10% iridia při tavném bodu ledu. Později se zjistilo, že tento první vzor byl o 200 mikrometrů kratší kvůli chybě výpočtu zploštění Země. Nicméně tato délka se stala normou, standardem. Prvotní vzor zůstává v definovaných podmínkách z roku 1889 nadále. === Vlnový metr ===

Question: Jak se nazývá základní jednotka délky?

Answer: Metr


Radium

Context: Objev byl založen na pozorování, že intenzita radioaktivního záření je úměrná obsahu uranu v rudě. Marie Curie-Skłodowská zjistila, že existují i nerosty, ve kterých je radioaktivní záření silnější, než by odpovídalo množství záření uranu. Z tohoto úsudku dospěla k závěru, že musí existovat i další složky uranových rud, které mají silnější záření než samotný uran. Z uranových rud izolovala v roce 1910 přes amalgám nepatrné množství čistého polonia a o něco později ve stejném roce i radium spolu s André Debiernem. Radium dostalo název z latinského radius – paprsek. Marie Curie-Skłodowská kvůli dlouhodobému styku s radioaktivními prvky zemřela na anémii roku 1934. == Výskyt v přírodě == Protože všechny izotopy radia podléhají poměrně rychle dalšímu radioaktivnímu rozpadu, je obsah radia v přírodě velmi nízký. Všechny lokality s vyšším obsahem radia jsou přitom spojeny se zvýšeným výskytem uranu a thoria. V těchto rudách se radium vyskytuje v téměř neměnném poměru radia: uranu 1 : 3 000 000.

Question: Jakou chemickou značku má radium?

Answer: Ra


Jan Evangelista Purkyně

Context: Jan Evangelista Purkyně, křtěn Jan Josef (18. prosince 1787, podle křestní matriky 17. prosince, Libochovice (zámek) – 28. července 1869 Praha – Nové Město) byl český fyziolog, anatom, biolog, básník a filozof; otec malíře Karla Purkyně. Svým příspěvkem o živočišných tkáních složených z buněk s jádry (v Karolinu roku 1837) se stal jedním ze spoluzakladatelů cytologie. Otec byl správcem libochovického šlechtického panství. Když bylo Janu Evangelistovi šest let, jeho otec zemřel. V jedenácti letech Purkyně odešel za vzděláním k piaristům (konkrétně na piaristickém gymnáziu v Mikulově, studoval také ve Staré Vodě pod vedením Jana Františka Hanela), ve dvaceti však z řádu odešel. Živil se jako vychovatel v šlechtických rodinách, jeden z jeho zaměstnavatelů nasměroval Purkyňův zájem směrem k lékařství. Už v prvním ročníku pražského studia mu ve Vídni vyšla první báseň Orážení obrazu bez konce. Doktorskou práci O zření v ohledu subjektivním obhájil roku 1818 a stal se asistentem na pražské lékařské fakultě. Pro vlastenecké názory se ale marně ucházel o profesuru. Teprve na mocnou přímluvu několika osob (pruský ministr kultury a vzdělávání Karl vom Stein zum Altenstein (1770–1840), lékař Johann Nepomuk Rust (1775–1840), vedoucí pruského vysokoškolského oddělení Johannes Schulze. (1786–1869), přírodovědec Karl Asmund Rudolphi (1771–1832) a údajně i na přímluvou Goethovu, který také studoval proces vidění) byl angažován na univerzitu mimorakouskou, do tehdy pruské Vratislavi. V roce 1827 se oženil s Julií Rudolphi (1800–1835), dcerou svého zastánce, v Berlíně působícího přírodovědce švédského původu Karla Asmunda Rudolphi (1771–1832). Měli spolu dvě dcery a dva syny. Ve Vratislavi mu na choleru zemřela manželka a obě dcery, zbyli mu dva synové. Starší syn Emanuel (1831–1882) se stal přírodovědcem, mladší syn Karel (1834–1868) vynikl jako malíř. Otec jej celý život finančně podporoval a nakonec i přežil. Ve Vratislavi získal roku 1832 výkonný mikroskop. Svůj nejvýznamnější objev prezentoval Purkyně na sjezdu německých přírodovědců a lékařů v pražském Karolinu roku 1837, kde mezi prvními na světě přisoudil buňkám jejich stěžejní význam pro život. Ve Vratislavi také odváděl tvrdou badatelskou práci, která z něj činí zřejmě nejfrekventovanějšího eponyma české vědy: Purkyňova vlákna v srdci, Purkyňovy buňky v malém mozku, Purkyňovy obrázky (vnímání světla okem), Purkyňův jev (vnímání barev okem) a řada dalších po něm nazvaných útvarů a jevů. V práci O spánku, snech a stavech příbuzných z roku 1857 Purkyně zdůraznil osvěžující a léčivou funkci snů pro duševní rovnováhu. Předjímá tím budoucí Freudovy úvahy o snu, ale i Jungovu teorii kompenzační funkce snu.

Question: Kdo byl Jan Evangelista Purkyně?

Answer: ) byl český fyziolog, anatom, biolog, básník a filozof


Frazém

Context: Frazém neboli frazeologismus je ustálené spojení slovních tvarů slov s vlastním významem. Jedná se například o sousloví, rčení, pořekadlo, přirovnání či přísloví apod. Frazeologismy většinou výrazně posunují původní význam slov směrem ke zcela jinému smyslu sdělení. V rámci vymezení typů jsou frazémy podle sémantických kritérií pojmenování pro typ, ve kterém nedochází k výrazné desemantizaci komponent, ale jeho frazeologizovanost se více zakládá na ustálenosti používání a složení takového výrazu. Je to typ volnější než frazeologická spojení, tedy typ stojící na samé hranici frazeologie. Podrobnější informace naleznete v článku Idiom. Idiom (také idiomatické spojení) se chápe v poslední době jako synonymum k výrazu frazém s tím, že označení frazém zdůrazňuje formální (morfosyntaktickou) a idiom sémantickou (významovou) stránku téhož výrazu. Starší definice idiomu je výraz, jehož smysl není odvoditelný z jeho částí. Příklady: chytat lelky - lenošit mít nakoupíno / mít (v)opici, draka, jak z praku (aj.) - být opilý pěšky jako za vozem - nastejno dostat čočku – dostat vynadáno/namláceno dělat Zagorku – vymlouvat se/dělat drahoty oxidovat – obtěžovat polykat andělíčky - topit se Podrobnější informace naleznete v článku Frazeologie. Slovo frazeologie má dva významy: Jedná se o soubor všech frazeologismů daného jazyka nebo také o nauku, která frazeologismy daného jazyka zkoumá. Některé frazeologismy mohou vytvářet frazeologickou homonymii, tedy dvojznačnost, resp. nejednoznačnost sdělení. V takovém případě je vždy nutno podle celkového kontextu sdělení (věty) usuzovat na to, zdali se jedná o přímý (původní) význam sousloví, anebo se jedná o jeho přenesený smysl, tedy že se jedná o skutečný frazeologismus. Příkladem frazeologické homonymie může být např. sousloví "lízat si rány" – může vyjadřovat jak doslovný význam sdělení ("kocour si líže rány, které mu způsobil sousedův pes"), tak o frazeologismus popisující např. náladu sportovního týmu po těžké porážce.

Question: Jak se nazývá ustálené spojení slovních tvarů slov s vlastním významem?

Answer: Frazém neboli frazeologismus


Delfín obecný

Context: Delfín obecný je rozšířen téměř ve všech mořích od tropického po mírné pásmo. Žije zejména v pobřežních vodách, kde je dostatek potravy. Je nejpočetnějším druhem delfína. Velikost populace je neznámá, odhaduje se na několik miliónů jedinců. Delfín obecný je velmi aktivní a společenský, žije ve společenství o deseti až několika tisících jedincích. Upřednostňuje hluboké vody v pobřežních oblastech, často se za účelem lovu kořisti sdružuje mnoho skupin dohromady a jindy spolu různé skupiny soupeří. Ke spánku využívá jen polovinu mozku, druhou hemisférou je bdělý, přičemž obě poloviny může střídat. Plave rychlostí až 60 km/h s maximální hloubkou ponoru 300 metrů. Má silnou ocasní ploutev, ta mu umožňuje dlouhé skoky nad hladinu i poskakování ve vzpřímeném postoji za pomoci rychlých úderů o hladinu. Pod vodou je schopen zůstat až 10 minut na jedno nadechnutí, ale většinou se vynořuje častěji. Domlouvá se pomocí echolokace na frekvencích 1000 Hz-150 kHz. Březost trvá 10-11,5 měsíce, období rozmnožování je jaro a podzim, v tropickém pásmu celoročně. Samice rodí jedno mládě. Mláďata se rodí ocasem napřed o délce 0.8-1 m a hmotnost přibližně 10 kg. Delfíni se dožívají až 30 let. Jeho nejčastější potrava jsou sledi a makrely, doplňují je hlavonožci. Loví společně, ve skupině shánějí ryby k sobě a nahánějí je k hladině. Delfín obecný byl znám již v době antiky mezi Řeky a Římany a hrál důležitou roli v jejich mytologii. Rovněž vystupuje v příbězích, předávaných z generace na generaci, ve kterých vozili malé děti na hřbetě jako koně a zachraňovali tonoucí. První, kdo jej pojmenoval "delfín" a poznal, že se jedná o savce, byl Aristoteles. Carl Linné jej v roce 1758 pojmenoval Delphinus delphus.

Question: Jakou rychlostí plave delfín obecný?

Answer: 60 km/h


Albuquerque

Context: Stará španělská čtvrť Albuquerque byla založena podél El Camino Real roku 1706 jako zemědělská obec. Byla postavena v typickém španělském koloniálním stylu s centrálním náměstím obklopeným domy, správními budovami a kostelem. Tato stará čtvrť se dochovala a dnes slouží jako muzeum, kulturní místo a obchodní centrum. Guvernér provincie Don Francisco Cuervo y Valdés udělil vesnici jméno "Alburquerque" na počest Vévody z Alburquerque, místokrále Nového Španělska v letech 1702 až 1710. První "r" se v angličtině během 19. století vytratila, ale starý pravopis je příležitostně stále používán. V únoru 1862 během Americké občanské války bylo město krátce okupováno vojskem Konfederace pod vedením generála Henryho Hopkinse Sibleyho. Během svého ústupu do Texasu se Sibley 8. dubna 1862 obrnil v Albuquerque. Když stavba železnice Atchison-Topeka-Santa Fe dorazila roku 1880 do města, nádraží a vozovna nebyly postaveny ve staré čtvrti, nýbrž několik kilometrů na východ od náměstí. Toto místo dostalo název "New Albuquerque" nebo také "New Town". Oblast kolem náměstí, "Old Town", byla samostatná obec až do roku 1940. New Albuquerque se brzy stalo prosperujícím městem, které mělo na přelomu 18. a 19. století již 8000 obyvatel a všechny vymoženosti moderní doby včetně tramvajové sítě spojující obě Albuquerque a nově založenou Univerzitu Nového Mexika. Roku 1902 byl vedle nové železniční stanice postaven známý hotel Alvarado. Stal se symbolem města až do roku 1970, kdy byl zbourán a nahrazen parkovištěm. V roce 2002 bylo na stejném místě postaveno Alvarado Transportation Center, které se má podobat dřívějšímu hotelu Alvarado. Route 66, známá silnice spojující Chicago, Illinois a Santa Monica, Kalifornie, dorazila do Albuquerque roku 1926 a nedlouho potom začali přicházet první návštěvníci. Brzy bylo podél Fourth Street, kudy projížděla Route 66 městem, zbudováno mnoho motelů, restaurací a obchodů se suvenýry. V roce 1937 byla silnice přesunuta na Central Avenue, proto se většina budov z doby Route 66 nachází tam, ale několik jich můžeme najít i na Fourth Street. Díky zbudování letecké základny a státních laboratoří v letech 1939 a 1949 mělo Albuquerque velký význam během Studené války. Rozrůstalo se a rozšiřovalo na východ a roku 1960 dosáhlo 200 000 obyvatel. == Demografie == Podle sčítání lidu z roku 2010 zde žilo 545 852 obyvatel. === Rasové složení === 69,7% Bílí Američané 3,3% Afroameričané 4,6% Američtí indiáni 2,6% Asijští Američané 0,0% Pacifičtí ostrované 15,1% Jiná rasa 4,6% Dvě nebo více rasObyvatelé hispánského nebo latinskoamerického původu, bez ohledu na rasu, tvořili 46,7% populace. == Vzdálenosti == Dallas: 1038 km (645 mil). Denver: 716 km (450 mil).

Question: Bylo Albuquerque během Studené války bezvýznamné?

Answer: Díky zbudování letecké základny a státních laboratoří v letech 1939 a 1949 mělo Albuquerque velký význam během Studené války.


Staroslověnština

Context: Staroslověnština neboli stará církevní slovanština je nejstarší slovanský spisovný jazyk. Spisovná norma vznikla na základě nářečí používaného v okolí Soluně v 9. století. S určitými změnami se používá pod názvem církevní slovanština dodnes, ne už však jako živý jazyk, nýbrž jako bohoslužebný jazyk církví byzantského obřadu (řeckokatolická, pravoslavná). Staroslověnským jazykem a písemnictvím se zabývá vědní obor nazývaný paleoslovenistika. Staroslověnštinu nelze zaměňovat s praslovanštinou (třebaže jsou v ní jako jediném slovanském jazyce mnohé praslovanské jevy doloženy přímo a staroslověnština se tak dá do jisté míry považovat za zachycení závěrečné fáze existence praslovanštiny). Zatímco z praslovanštiny - jejíž hypotetická podoba se rekonstruuje vzájemným srovnáváním slovanských (i neslovanských) jazyků - se vyvinuly všechny slovanské jazyky, staroslověnština už leží na jedné ze tří vývojových větví, které z praslovanštiny vycházejí: na větvi jihoslovanské. Předpokládá se ovšem, že v době vzniku prvních staroslověnských písemných památek (9. století) se od sebe ještě jednotlivé větve lišily jen málo. Původní název byl starobulharština, což vyjadřovalo názor, že se jedná o původní variantu bulharštiny. S tím nesouhlasil jiný směr bádání, který tento jazyk označil za staroslověnštinu, tedy původní variantu slovinštiny.

Question: Na základě čeho vznikla spisovná norma staroslověnštiny?

Answer: na základě nářečí používaného v okolí Soluně v 9. století


Skupenství

Context: Při vysokých hustotách látky jsou všechny energetické hladiny elektronů obsazeny až do určité maximální energie, které odpovídá určitá maximální hybnost; tomuto stavu se říká degenerace, jedná se o degenerovaný elektronový plyn. Každý další elektron musí zaujmou novou vyšší energetickou hladinu a mít tím i vyšší hybnost. Toto skupenství hmoty je pozorovatelné v bílých trpaslících. Degenerovaný neutronový plyn vzniká při obrovských hustotách, kdy jsou elektrony "vmáčknuty" gravitací do jádra, kde se společně s protony přemění na neutrony. Látky v tomto skupenství se vyskytuje na povrchu neutronových hvězd. Související informace naleznete také v článku Fázový přechod. Přechodu od pevné látky ke kapalině se říká tání. Opačný jev se nazývá tuhnutí. Aby těleso přešlo z pevné fáze do kapalné, musíme mu dodat skupenské teplo tání . Na mikroskopické úrovni se to rovná dodání energie částici, která bude větší než energie vazby, která částici v pevné látce drží. Není potřeba, aby pevné těleso mělo nějakou konkrétní teplotu, aby se některé částice z něj uvolňovaly do kapalné fáze. V případě ale, že teplota dosáhne bodu tání, přechod do kapalné fáze nastane spontánně v celém jeho objemu. Přechodu od kapaliny k plynu se říká vypařování. Opačný jev se nazývá zkapalnění. Aby těleso přešlo z kapalné fáze do plynné, musíme mu dodat skupenské teplo varu. Na mikroskopické úrovni se to rovná dodání energie částici, která bude větší než energie vazby, která částici v kapalině drží. Není potřeba, aby kapalné těleso mělo nějakou konkrétní teplotu, aby se některé částice z něj uvolňovaly do plynné fáze. V případě ale, že teplota dosáhne bodu varu, přechod do plynné fáze nastane spontánně v celém jeho objemu.

Question: Jak se říká přechodu pevné látky ke kapalině?

Answer: tání


Mojžíš

Context: Podle některých názorů je překlad Rákosového moře jako Rudé moře pokládán za chybný a Rákosové moře umísťují do oblasti Suezské šíje nebo ho ztotožňují se Sirbónským jezerem. Související informace naleznete také v článku Nauka a Smlouvy. Mormonismus (specifické americké odvětví křesťanství) používá postavu proroka Mojžíše ve své teologii i historii. Podle Nauky a Smluv se Mojžíš zjevil 3. dubna 1836 mormonskému prorokovi Josephu Smithovi v kirtlandském chrámu. Smyslem tohoto zjevení mělo být předání kněžských klíčů ke shromáždění všech kmenů Izraele. –Nauka a Smlouvy 110 Mormonský Mojžíš byl podle učení teologa Smithe vyvolen ke svému úkolu v předsmrtelném životě a jeho příchod byl podle Knihy Mormonovy prorokován už Josefem egyptským. –Kniha Mormonova; 2.Nefi 3:10 Mojžíš byl svým tchánem Jetrem vysvěcen k Melchisedechově kněžství, kterému učil také Izraelity během pobytu na poušti. Toto kněžství bylo však za nevíru Izraelitům odebráno a kmenům tak zůstalo pouze nižší, Aaronovo kněžství. –Nauka a Smlouvy 84:25-27 Související informace naleznete také v článku Proroci islámu. Mojžíš je nejčastější prorockou postavou v islámské tradici a pojí se s nim nejrozsáhlejší pasáže, které v Koránu najdeme. –Korán 19:51-53 Mojžíšův příběh je paralelou k Mohamedově vlastnímu životu.

Question: Kdy se zjevil Mojžíš mormonskému prorokovi Josephu Smithovi?

Answer: 3. dubna 1836


Nuda v Brně

Context: Nuda v Brně je česká komedie Vladimíra Morávka natočená v roce 2003. Film získal pět Českých lvů v kategoriích Nejlepší film, režie (Vladimír Morávek), scénář (Jan Budař, Vladimír Morávek), mužský herecký výkon v hlavní roli (Jan Budař) a střih (Jiří Brožek). Mírně retardovaný mladík (Jan Budař) se chystá strávit první noc s dívkou z Brna (Kateřina Holánová). Oba se na to připravují více než pečlivě a po několika zádrhelích se věc podaří. Kromě ústřední dvojice se ve stejnou noc ve stejném domě pokouší o soulož více dvojic. Avšak již ne tak úspěšně... České filmové nebe - Nuda v Brně

Question: Kdo napsal scénář k filmu Nuda v Brně?

Answer: Jan Budař, Vladimír Morávek


Francouzská vlajka

Context: Vlajka Francie je státní francouzská vlajka, která má podobu svislé trikolóry složené z modrého, bílého a červeného pruhu. Poměr stran je 2:3. Bílá barva navazuje na tradiční bílou královskou vlajku, červená a modrá jsou barvy Paříže, které tvoří městskou vlajku. == Historie == Kořeny francouzské vlajky sahají do doby Francouzské revoluce. Oficiálně byla uznána za státní symbol Francie roku 1790. Tehdy ještě v pořadí červená, bílá, modrá. V roce 1794 bylo pořadí barev obráceno do dnešní podoby. V roce 1815 byla navrácena bílá vlajka (symbol čistoty a vlajka Bourbonů). Během revoluce v roce 1848 pak byla užívána na barikádách rudá vlajka. Následně byla trikolóra přijata za národní vlajku. Předepsanými odstíny jsou Pantone Reflex Blue pro modrou (přibližně CMYK 100,70,0,5; RGB #171796) a Red 032 pro červenou (přibližně CMYK 0,90,86,0; RGB #ED2E38). == Odkazy == === Reference === === Související články === Státní znak Francie Francouzská hymna Státní symboly Francie Dějiny Francie === Externí odkazy === Obrázky, zvuky či videa k tématu Francouzská vlajka ve Wikimedia Commons

Question: Jakou barvu má Francouzská vlajka?

Answer: modrého, bílého a červeného


Ostrava

Context: Ostrava (polsky Ostrawa, německy Ostrau) je statutární a univerzitní město na severovýchodě České republiky v Moravskoslezském kraji, poblíž hranice s Polskem. Nachází se na soutoku řek Odra, Opava, Ostravice a Lučina. Ostrava je počtem obyvatel i rozlohou třetí největší město v Česku, druhé největší město na Moravě a největší město v Českém Slezsku (leží na hranici těchto dvou historických zemí). Na území Ostravy se nachází čtyři městské památkové zóny. Žije zde zhruba 300 tisíc obyvatel, v celé ostravské aglomeraci už ale žije téměř 1 milion obyvatel, která je tak po pražské druhou největší aglomerací v České republice. Ostrava vyrostla jako průmyslové středisko černouhelné pánve. Pro svůj hornický a hutnický průmysl v minulosti zvaná "ocelové srdce republiky", prošla výraznými změnami po roce 1989. V důsledku restrukturalizace průmyslu byla utlumena důlní činnost a poslední uhlí se na území města vytěžilo v roce 1994. Živoucím důkazem hornické minulosti je Dolní oblast Vítkovice, bývalý průmyslový areál s unikátním souborem industriální architektury aspirující na zápis do seznamu Světového dědictví UNESCO. Ostrava se od 90. let transformuje v moderní kulturní město. Nachází se zde řada divadel, galerií a kulturních domů. Po celý rok se ve městě pořádají různorodé kulturní a sportovní akce. Mezi nejznámější z nich patří například hudební festival Colours of Ostrava, festivaly vážné hudby Janáčkův máj a Svatováclavský hudební festival, Shakespearovské slavnosti, atletický závod Zlatá tretra, nebo Dny NATO na letišti v Ostravě - Mošnově. Vysoké školství je v Ostravě zastoupeno Vysokou školou báňskou - Technickou univerzitou Ostrava a všeobecněji zaměřenou Ostravskou univerzitou. Pro rok 2014 byla Ostrava evropským městem sportu. V roce 2015 pořádala společně s Prahou mistrovství světa IIHF v ledním hokeji. Městský znak je blasonován: V modrém štítě na zeleném trávníku stříbrný kůň v poskoku se zlatým sedlem a červenou pokrývkou, provázený vlevo nahoře zlatou růží se zelenými kališními lístky a červeným semeníkem.

Question: Je Ostrava druhé největší město na Moravě?

Answer: Ostrava je počtem obyvatel i rozlohou třetí největší město v Česku, druhé největší město na Moravě a největší město v Českém Slezsku (leží na hranici těchto dvou historických zemí).