Květ

Context: Většinou je opadavý a skládá se z volných či srostlých korunních lístků. Koruna se mohla vyvinout několikrát a nezávisle. Nejčastěji se předpokládá, že se vyvinula z tyčinek (lze v některých případech pozorovat přechody mezi tyčinkami a korunními lístky - leknín). Méně používaná je pak teorie, že se koruna vyvinula z kališních lístků. Koruna láká opylovače na svou pestrou vůni a barvu. Koruna ale může někdy i opadávat - tehdy se jedná o prchavou korunu (vinná réva). Volné korunní listy se mohou dále rozlišovat na nehet (unguis), čepel (laminula), pakorunku (paracorolla - Silenaceae, někdy může být i u srostlých korunních listů - Narcissus). Pokud jsou korunní lístky srostlé - sympetalní (jak už jsme řekli, srůst může být kongenitální či postgenitální), pak je možno rozlišovat korunní trubku a korunní lem, který bývá rozdělen v cípy, případně ještě na další části např. jícen. trubkovitá (kostival lékařský) nálevkovitá (durman) zvonkovitá (zvonek okrouhlolistý) kulovitá (konvalinka vonná, kyhanka) baňkovitá (vřesovec, medvědice) řepicovitá (dole dlouze trubkovitá, nahoře. náhle rozšířená v široký plochý okraj - šeřík, plamenka, pilát) kolovitá (krátká trubka a lem rozložený do plochy - rozrazil, divizna) jednopyská (ožanka dvoupyská (šalvěj) tlamatá (pyskatá koruna se široce otevřeným jícnem - hluchavka) šklebivá (dvoupyská s uzavřeným ústím a vysoko vypouklým patrem dolního pysku - hledík, bublinatka) jazyková (hvězdnicovité) apod. Tyčinka je samčí orgán a je určen k produkci pylu. Produkuje pylová zrna. Má dvě části - nitku a prašník. Někdy je mylně považováno spojidlo za další část tyčinky, ale je to vlastně pokračování nitky a také hlavně pletivo, které propojuje dva pylové váčky. Může vybíhat na prašník (vraní oko) nebo naopak pod něj a podobat se nitce, od které je pak oddělený uzlinou (brčál).

Question: K čemu je určen samčí orgán tyčinka?

Answer: k produkci pylu


HyperText Markup Language

Context: HyperText Markup Language (zkratka HTML) je v informatice název značkovacího jazyka používaného pro tvorbu webových stránek, které jsou propojeny hypertextovými odkazy. HTML je hlavním z jazyků pro vytváření stránek v systému World Wide Web, který umožňuje publikaci dokumentů na Internetu. Jazyk je aplikací dříve vyvinutého rozsáhlého univerzálního značkovacího jazyka SGML (Standard Generalized Markup Language). Vývoj HTML byl ovlivněn vývojem webových prohlížečů, které zpětně ovlivňovaly definici jazyka. V roce 1989 spolupracovali Tim Berners-Lee a Robert Cailliau na propojeném informačním systému pro CERN, výzkumné centrum fyziky poblíž Ženevy ve Švýcarsku. V té době se pro tvorbu dokumentů obvykle používaly jazyky TeX, PostScript a také SGML. Berners-Lee si uvědomoval, že potřebují něco jednoduššího a v roce 1990 byl tedy navržen jazyk HTML a protokol HTTP (HyperText Transfer Protocol - protokol pro přenos hypertextu). Zároveň také Tim Berners-Lee napsal první webový prohlížeč, který nazval WorldWideWeb. V roce 1991 CERN zprovoznil svůj web. Současně organizace NCSA (National Center for Supercomputer Applications) vybídla Marca Andreessena a Erica Binu k vytvoření prohlížeče Mosaic; ten vznikl v roce 1993 ve verzích pro počítače IBM PC a Macintosh a měl obrovský úspěch. Byl to první prohlížeč s grafickým uživatelským rozhraním. Následoval rychlý rozvoj webu, takže bylo nutné pro HTML definovat standardy. Verze 0.9-1.2 Byly vytvářeny postupně v letech 1991-1993. Na těchto verzích spolupracovali Tim Berners-Lee a Daniel Connolly. Nepodporují grafické rozhraní. Původní specifikace (verze 1.1) Původní specifikace (verze 1.2) Verze 2.0 Byla vydána v listopadu 1995 komunitou IETF a zachycovala stav jazyka k červnu 1994.

Question: Co znamená zkratka HTML?

Answer: HyperText Markup Language


Vojtěch

Context: Vojtěch (svátek 23. dubna) je křestní mužské jméno slovanského původu. Jméno je tvořeno z "woj" (polsky: wój), tedy slovanský kořen týkající se války (tvořící slova jako wojovnik znamenající válečník a následně slovo wojna - válka) a Ciech (z dřívějšího tvaru tech), znamenající radost. Složením dvou těchto slov má jméno význam buď "Radost z války", "Usměvavý válečník" či "Útěcha voje" - tedy vojska. Vojta, Vojtík, Vojtíšek, Vojtínek, Vojcek, Těch, Těšek Následující tabulka uvádí četnost jména v ČR a pořadí mezi mužskými jmény ve srovnání dvou roků, pro které jsou dostupné údaje MV ČR - lze z ní tedy vysledovat. trend v užívání tohoto jména: Změna procentního zastoupení tohoto jména mezi žijícími muži v ČR (tj. procentní změna se započítáním celkového úbytku mužů v ČR za sledované tři roky 1999-2002) je +6,0 %, což svědčí o poměrně značném nárůstu obliby tohoto jména. Podle údajů ČSÚ se za leden 2006 jednalo o 7. nejčastější mužské jméno novorozenců. německy a anglicky: Adalbert polsky: Wojciech maďarsky: Béla italsky: Adalberto latinsky: Adalbertus (Voitechus) španělsky: Edilberto Jméno Adalbert bývá považováno za německý protějšek českého jména Vojtěch. Např. v německy psaných matrikách českých farností z první poloviny 19. století jsou Vojtěchové většinou zapsáni jako Adalbertové. Kuriózní je způsob, jak k tomu došlo. Zatímco jindy mají různojazyčné varianty společný původ, v tomto případě je původcem Svatý Vojtěch, který je mimo slovanskou oblast známý pod svým biřmovacím jménem Adalbert. Známí nositelé jména Svatý Vojtěch z rodu Slavníkovců Vojtěch Bednář - český novinář a sociolog Vojtěch Hynais - významný český malíř, autor opony Národního divadla Vojtěch Dyk - český herec, zpěvák Vojtěch Kotek - český herec Vojtěch Kryšpín - český konstruktér lokomotiv Vojtěch Steklač - český. spisovatel Vojtěch Filip - současný český politik Alberto Vojtěch Frič - český botanik a cestovatel Vojtěch Jarník - český matematik Vojtěch Zamarovský - slovenský historik a spisovatel Vojtěch Náprstek - český národopisec, zakladatel muzea, které dnes nese jeho jméno Vojtěch Bernatský - český moderátor Ludvík Vojtěch - český a československý politik, poúnorový poslanec KSČ Tomáš Vojtěch - český automobilový závodník Václav Vojtěch - český cestovatel a polárník Důl Vojtěch Seznam článků začínajících na "Vojtěch" Seznam článků začínajících na "Vojta" Vojta Vojtíšek

Question: Jakého původu je křestní mužské jméno Vojtěch?

Answer: slovanského


Harrisburg

Context: Harrisburg má klima, které odpovídá americkému severovýchodu nížinných poloh (město leží v nadmořské výšce 98 m n. m.). Klima je ovlivněno relativní blízkostí západního pobřeží Atlantského oceánu a tamního Golfského proudu, takže teploty se pohybují v zimě kolem bodu mrazu až po 20-30 °C v létě, s tím, že v červenci mohou překročit "tropickou" čtyřicítku. Průměrné roční srážky činí 1052,8 mm. Podle sčítání lidu z roku 2010 zde žilo 49 528 obyvatel. Podle sčítání lidu z roku 2000 bylo ve městě Harrisburg 24 316 obytných jednotek a 20 561 domácností, ve kterých žilo 10 917 rodin. 30,7% Bílí Američané 52,4% Afroameričané 0,5% Američtí indiáni 3,5% Asijští Američané 0,1%. Pacifičtí ostrované 7,8% Jiná rasa 5,2% Dvě nebo více ras Obyvatelé hispánského nebo latinskoamerického původu, bez ohledu na rasu, tvořili 18,0% populace. 28,2 % do 18 let 9,2 % 18-26 let 31 % 26-44 let 20,8 % 45-64 let 10,9 % nad 65 let V Harrisburgu mají sídlo dva deníky (The Sentinel a The Press and Journal) s nákladem přes 100 tisíc výtisků. Kromě nich existuje dalších pět periodik. Z celkem devíti televizních stanic, které v Harrisburgu fungují, je 7 komerčních, jeden nezávislý a jeden, který je kabelový a současně veřejně přístupný (WHBG). Dále je zde 15 AM a 22 FM rádiových stanic s různým tematickými pojetími a cílovými skupinami. Harrisburg má dvě místa vhodná pro velké kulturní akce: Whitaker Center for Science and the Arts, a The Forum, ve kterém nacvičuje symfonický orchestr města a do kterého se vejde 1763 diváků. Neméně impozantní je Pennsylvania State Farm Show Arena - největší místo pro výstavy nebo sněmy na východním pobřeží a několik menších hal a sálů a kolem půl tuctu muzeí - a to buď tematických nebo reprezentující celý stát Pensylvánie. Pro chvíle oddechu a rekreace město nabízí šest parků. Některé z nich se nazývají Lake Parks, tedy parky s vybudovanými rybníky či jezírky. Památníky Holocaust Memorial for the Commonwealth of Pennsylvania Harrisburg je sídle 7 poloprofesionálních nebo profesionálních sportovních týmů. Většina z nich vznikla až v posledních několika letech. Nejstarší z nich, baseballový tým Harrisburg Senators, byl ovšem založen v roce 1987. Ostatní zahrnují fotbal, americký fotbal, halový fotbal a basketbal. Vládní budovy v Harrisburgu zahrnují: Pennsylvania State Capitol Complex - státní kapitol Dr. Martin Luther King, Jr.

Question: Jak se jmenuje hlavní město amerického státu Pensylvánie?

Answer: Harrisburg


Recenze

Context: Recenze (z lat. re-censeó, (znovu) posoudit, zhodnotit) je písemný kritický posudek uměleckého nebo vědeckého díla. Autor recenze je recenzent. Recenze může být určena k publikaci, anebo naopak jako podklad recenzního řízení, v němž se o publikaci rozhoduje. Recenze je publicistický žánr, který seznamuje širší veřejnost s literárním dílem, divadelním představením, koncertem, výstavou a podobně. Také na významné vědecké publikace nebo objevy se publikují recenze, které je věcně hodnotí a popularizují hlavní myšlenky. Obdobně bývají recenzovány také nově publikované psychologické testy, kterým se věnuje například Burosův institut, Britská psychologická společnost nebo v České republice časopis Českomoravské psychologické společnosti Testfórum. V náročnějších odborných a vědeckých časopisech, které se snaží uveřejňovat jen kvalitní příspěvky, prochází každý došlý příspěvek recenzním řízením. Při současném množství a šíři vědeckých i technických oborů totiž sami redaktoři často nemohou posoudit kvalitu příspěvku, jeho originalitu a případný přínos. Postupují tedy podle zásady peer review a dávají příspěvek bez uvedení autora posoudit nezávislým odborníkům, kteří v dané oblasti sami pracují. Úkolem recenzenta je posoudit odbornou kvalitu a původnost i zpracování příspěvku, připomenout jeho nedostatky a příspěvek doporučit nebo nedoporučit k publikaci. Recenzent by neměl být blízkým spolupracovníkem autora, pracovat na tomtéž pracovišti atd. Připomínky recenzenta se pak anonymně sdělují autorovi, aby článek případně opravil. Nevýhodou peer review je jednak to, že se publikace zdržuje, jednak to, že recenzent by mohl informace v článku sám zneužít a publikovat pod vlastním jménem.

Question: Jak se nazývá autor recenze?

Answer: recenzent


Pink Floyd

Context: Ta byla původně součástí turné The Man and the Journey v roce 1969 a byla nahrána byla během přípravy na album Ummagumma. V tomto období se Pink Floyd vzdali jakéhokoliv spojení s psychedelickou scénou (a s Barrettem) a stali se význačnou skupinou, již je těžké zařadit. Odlišné styly skladatelů ve skupině, Gilmoura, Waterse a Wrighta, se spojily dohromady a vytvořily unikátní zvuk, který je mezi fanoušky znám jako "Pink Floyd Sound". Do této éry patří dvě asi nejdůležitější alba skupiny, The Dark Side of the Moon a Wish You Were Here Zvuk kapely se stal jemným a celistvým, s filozofickými texty, charakteristickou Watersovou baskytarou, bluesovým zvukem Gilmourovy kytary a lehkými klávesovými melodiemi Ricka Wrighta. Gilmour byl v této době dominantním zpěvákem, typickými se pro skupinu v této době stal také saxofon Dicka Parryho a ženské vokály. Někdy nemelodický a drsný zvuk z minulých let předznamenal vývoj ke zvuku sametovému, čistému, jemnému a dlouhé, epické skladby dosáhly svého vrcholu v "Echoes". Tato éra byla nejen začátkem, ale i koncem spolupráce kompletní skupiny při vzniku skladeb. Po roce 1973 začal být stále patrnější Watersův vliv a to nejen textařsky, ale i hudebně. Z tohoto období pochází na dlouho dobu (do roku 1994 s albem The Division Bell) poslední písně, na kterých zpíval hlavní vokály Rick Wright ("Time" z roku 1973) či na kterých se hudebně podílel ("Shine On You Crazy Diamond" z roku 1975). Zároveň také ostře klesal Gilmourův podíl na tvorbě nových skladeb, ačkoliv po celou dobu byl hlavním zpěvákem skupiny. Poslední vazby k Barrettovi byly rozvázány symbolicky albem Wish You Were Here, ze kterého pochází skladba "Shine On You Crazy Diamond", jež je napsána jako pocta a zároveň žalozpěv nad osudem jejich přítele. V roce 1971 vydala skupina album Meddle, které obsahuje 23minutové epické dílo "Echoes", jež zabírá celou druhou stranu desky. "Echoes" je jemná, progresivní rocková skladba s dlouhými kytarovými a klávesovými sóly a dlouhou mezihrou uprostřed. Ta se skládá ze syntetizovaného zvuku velrybích písní hraných na kytaru společně s krákáním vran. "Echoes" popsal Waters jako "zhudebněnou poému", Meddle je podle Nicka Masona "prvním skutečným albem Pink Floyd. Ukázalo nám myšlenku tématu, k němuž se lze vracet". Album mělo zvuk a styl nastupující úspěšné éry Pink Floyd, ale neobsahovalo orchestr, tak význačný u alba Atom Heart Mother.

Question: Ve kterém roce bylo vydáno album Wish You Were Here?

Answer: 1975


Troja (řeka)

Context: Troja (řeka) Troja Délka toku 40 km Některá data mohou pocházet z datové položky. Troja je nevelká řeka ve vojvodstvích opolském i slezském na jihu Polska, pravý nejdelší přítok Psiny. Na Troje leží město Ketř. Řeka pramení v Powiatu głubczyckém v Přírodním parku Rajón Mokré – Levice. Řeka protéká řadou vesnic Hlubčického okresu a částí Slezského vojvodství, kde má svoje ústí. Je periodickou řekou, napájenou podzemními vodami, její hladina se však zvedá v důsledku srážek a tání. Pramen Troji se nachází u Petrovic poblíž Krnova, řeka sama nemá významných přítoků; jde většinou o větší potoky a strouhy. V roce 1997 bylo provedeno prohloubení a rozšíření koryta řeky, díky tomu při tisícileté vodě v roce 2007 řeka nevystoupila z břehů, třebaže dříve opakovaně zaplavovala část města Ketř (naposledy v letech 1995 – 1999). U vsi Włodzienin (Vladěnín) byla v roce 2006 vybudována retenční nádrž Włodzienin (polsky zbiornik retencyjny Włodzienin[1]), neboť při velkých dešťových srážkách nebo náhlých záplavách dochází k prudkému nárůstu množství vody v korytě. Nádrž bude chránit před povodněmi území dolního toku Troji, má zajistit bezpečí obyvatel v této oblasti a zamezit přílivu velkého množství vod do Odry v době vysokého stavu vody; v nádrži se dnes chovají ryby. Nezanedbatelné bude i využití turistické, ale dnes je v ní koupání zakázáno, protože okolní vsi nemají vybudované kanalizace s čističkami a splašky tečou přímo do retenční nádrže. Přítoky pravé – Wierzbiec, Glinik, Kałuża (Dopływ z Posucic, něm. Kaluscha) + Potok Jędrychowicki, Morawka, Potok Rozumicki. Řeka Troja v Ketři po intenzivních dešťových srážkách v září 2007 Troja v Ketři Troja v Ketři 2 Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku Troja (rzeka) na polské Wikipedii.↑ Zbiornik retencyjny Włodzienin, URL: http://www.wlodzienin.cba.pl/galerie/zbw/index.php Archivováno 25. 3. 2008 na Wayback Machine Externí odkazy Poláci zfušovanou přehradu vypustili Ocena stanu jakości wód powierzchniowych w zlewni rzeky Troi w 2007 r. mw-parser-output div/**/#portallinks a{font-weight:bold}Portály: Geografie | Polsko

Question: Proč byla na řece Troja vybudována nádrž Włodzienin?

Answer: neboť při velkých dešťových srážkách nebo náhlých záplavách dochází k prudkému nárůstu množství vody v korytě.


Titan (měsíc)

Context: Právě přítomnost amoniaku umožní, aby voda, která s ním tvoří eutektickou směs, zůstala kapalná i za velmi nízkých teplot 176 K (-97 °C). Důkazy o vrstevnaté stavbě tělesa přinesla sonda Cassini, která pozorovala v atmosféře Titanu extrémně nízkofrekvenční rádiové vlny. Předpokládá se, že povrch měsíce odráží tyto vlny jen velmi slabě, a odezvy jsou vytvářeny odrazem od hranice podpovrchového oceánu a ledové krusty. Mezi říjnem 2005 a květnem 2007 sonda Cassini pozorovala pomalé systematické posunování některých povrchových útvarů, a to až o 30 km, z čehož vyplývá, že je povrchová kůra nějak oddělena od jádra, což rovněž podporuje teorii o existenci podpovrchové kapalné vrstvy. Další důkazy o oddělení ledové krusty od pevného jádra kapalným oceánem poskytla měření změn gravitačního pole v průběhu oběhu Titanu kolem Saturnu. Srovnání výsledků měření gravitačního pole a radarového zkoumání povrchu naznačilo, že ledová vrstva na povrchu je velmi pevná. Předpokládá se, že měsíce Jupitera i Saturnu byly vytvořeny souběžnou akrecí z akrečního disku, který se nacházel okolo mladých plynných obrů a sestával ze zbytkového materiálu, tedy podobným procesem, jakým vznikla samotná sluneční soustava. Zatímco kolem Jupitera obíhají čtyři velké satelity s velmi pravidelnými oběžnými drahami podobnými planetárním, Titan mezi Saturnovými měsíci dominuje a obíhá po velmi excentrické dráze. Tuto skutečnost není možné vysvětlit pouze teorií současného vzniku těles na stávajících drahách. Uznávaný model je, že v době vzniku měl Saturn kolem sebe skupinu velkých satelitů podobných Jupiterovým, ale jejich oběžné dráhy byly narušeny. Podle jedné teorie mohl okolo Saturnu obíhat společně s Titanem ještě jeden měsíc podobné velikosti, který vlivem těchto změn zkolaboval do Saturnu, působením gravitace Saturnu se před dopadem roztříštil, zbytky kamenného jádra shořely v atmosféře a ledový plášť vytvořil Saturnovy prstence a středně velké měsíce.

Question: Jak se nazývá největší měsíc Saturnu?

Answer: Titan


Stonehenge

Context: Stonehenge je komplex menhirů a kamenných kruhů, nacházející se na Salisburské pláni asi 13 km severně od městečka Salisbury v Jižní Anglii. Název "Stonehenge" jistě[zdroj? ] pochází ze staré angličtiny, ale není známo, co přesně znamená. Existují dvě hlavní teorie,[zdroj? ] které se liší pouze v druhé polovině názvu. Obě teorie tvrdí, že první polovina názvu "Stone" (ve staroangličtině "stā") znamená "kámen". První z těchto teorií však říká, že druhá polovina názvu, staroanglické slovo "hencg", znamená "henge", tedy v překladu "šibenice". Druhá tvrdí, že toto slovo (tentokrát "hinge") znamená "zavěšený". Není tedy jasné, jestli je pravým názvem "Kamenná šibenice" nebo "Zavěšený kámen". V dnešní angličtině se slovo "henge" překládá jako příkop a za ním val. Tímto systémem "zabezpečení" bývala stavba Stonehenge dokola obehnána. Příkop a za ním val můžeme vidět například i kolem megalitického kruhu v Avebury. Archeologický výzkum v roce 2008 odhalil, že na místě již 7 tisíc let př. n. l. žili sběrači a lovci, kteří si tu stavěli i dřevěné stavby. (Doposud se myslelo, že lokalita byla osídlena až v období 3600 let př. n. l.) Nejstarší[zdroj? ] je kruh o průměru 110 m z vnější strany tvořený příkopem a z vnitřní strany valem; byl vybudován okolo roku 3100 př. n. l.[zdroj?

Question: Jak se jmenuje pláň, na které stojí Stonehenge?

Answer: Salisburské pláni


Arménská vlajka

Context: Arménská vlajka Arménská vlajkaPoměr stran: 1:2 Vlajka Arménie má podobu tří stejně širokých vodorovných pruhů: červeného, modrého a oranžového. Podobu vlajky přijala Nejvyšší rada Arménie v zákoně O státní vlajce Arménské republiky z 24. srpna 1990. Její barvy jsou identické s arménskou vlajkou užívanou v letech 1918–1920, liší se pouze poměrem stran (tehdy 2:3).[1] Červená barva symbolizuje krev Arménů padlých v boji za nezávislost a křesťanství, modrá barva je barvou nebe a oranžová symbolizuje přírodní bohatství a blahobyt. Existuje i mnoho jiných interpretací významu barev, většina z nich však nemá reálný základ. Tato vlajka sloužila poprvé jako národní symbol během krátkého období nezávislosti po první světové válce. Po vzniku Arménské SSR byla vlajka nahrazena vlajkou standardního sovětského vzoru. Trikolóra byla znovu navrácena po rozpadu Sovětského svazu v roce 1991. Galerie Arménská vlajka (1918–1922)Poměr stran: 2:3 Vlajka Zakavkazské SFSR (1922–1936)Poměr stran: 1:2 Vlajka Arménské SSR (1952–1990)Poměr stran: 1:2 Odkazy Reference ↑ Arménská vlajka na Flags of the World Související články Státní znak Arménie Arménská hymna Dějiny Arménie Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Arménská vlajka na Wikimedia Commons Historie arménské vlajky Pahýl Tento článek je příliš stručný nebo postrádá důležité informace.Pomozte Wikipedii tím, že jej vhodně rozšíříte. Nevkládejte však bez oprávnění cizí texty. mw-parser-output .navbox-title .mw-collapsible-toggle{font-weight:normal} Vlajky evropských států Nezávislé státy Albánie • Andorra • Arménie • Ázerbájdžán • Belgie • Bělorusko • Bosna a Hercegovina • Bulharsko • Černá Hora • Česko • Dánsko • Estonsko • Finsko • Francie • Gruzie • Chorvatsko • Irsko • Island • Itálie • Kazachstán • Kypr • Lichtenštejnsko • Litva • Lotyšsko •. Lucembursko • Maďarsko • Malta • Moldavsko • Monako • Německo • Nizozemsko • Norsko • Polsko • Portugalsko • Rakousko • Rumunsko • Rusko • Řecko • San Marino • Severní Makedonie • Slovensko • Slovinsko • Spojené království • Srbsko • Španělsko • Švédsko • Švýcarsko • Turecko • Ukrajina • Vatikán Teritoria, kolonie a zámořská území Alandy (FIN) • Faerské ostrovy (DNK) • Gibraltar (GBR) • Grónsko (DNK) • Guernsey (GBR) • Jersey (GBR) • Ostrov Man (GBR) • Republika srbská (BIH) Státy bez plného uznání

Question: Jaké barvy se nachází na arménské vlajce?

Answer: Červená barva symbolizuje krev Arménů padlých v boji za nezávislost a křesťanství, modrá


Fullereny

Context: Fullereny Na tento článek je přesměrováno heslo Fulleren. O francouzské obci pojednává článek Fulleren (Haut-Rhin). Fulleren C540 Fullereny jsou molekuly, tvořené atomy uhlíku uspořádanými do vrstvy z pěti- a šestiúhelníků s atomy ve vrcholech, která je prostorově svinuta do uzavřeného tvaru (nejčastěji do tvaru koule nebo elipsoidu). Vzhledem k této struktuře jsou mimořádně odolné vůči vnějším fyzikálním vlivům. V dutině molekuly fullerenu může být uzavřený jiný atom, několik atomů či malá molekula. Zatím nejstabilnější známý fulleren obsahuje 60 atomů uhlíku.[1][2] Fullereny se uměle připravují nejčastěji v elektrickém oblouku s uhlíkatými elektrodami nebo pyrolýzou organických sloučenin v kontrolovaném plameni. Fullereny byly nazvány po americkém architektovi Buckminsteru Fullerovi, který projektoval geodetické kopule podobného tvaru. Za objev a studium vlastností fullerenů byla v roce 1996 udělena[3] Nobelova cena za chemii Robertu F. Curlovi a Richardu E. Smalleymu a Haroldu W. Krotoovi. V současné době je výzkum vlastností a metod přípravy fullerenů velmi intenzivně studován na řadě vědeckých institucí po celém světě (v Česku od 80. let[4] zkoumal[5] průkopník jejich nanotechnologických užití Zd. Slanina). Objev a vlastnosti V roce 1992 předpověděl P. R. Buseck, že fullereny mohou být nalezeny ve fulguritech neboli sklech protavených úderem blesku. O rok později tento předpoklad potvrdil T. K. Dally při výzkumu fulguritu ze Sheep Mountain v Coloradu. Systematicky byly prozkoumány fullereny až do molekuly obsahující 96 atomů uhlíku. Organická chemie se nejvíce rozvíjí kolem molekul s 60 a 70 atomy. Pro metallofullereny, tedy fullereny které mají ve své dutině umístěn atom či i několik atomů kovu (La, Ca, Li; ale i He, N - tzv. endohedrální fullereny), se jako základ používají i vyšší molekuly jako třeba C80 či C82.

Question: Jak moc jsou fullereny odolné vůči vnějším fyzikálním vlivům?

Answer: mimořádně odolné


Šikoku

Context: Až do doby dokončení mostů byl ostrov izolován od zbytku Japonska a od možnosti snadnější dopravy mezi Honšú a Šikoku se očekávalo zrychlení rozvoje oblasti, což se zatím nestalo[zdroj? ]. Rozlehlé hory rozdělují Šikoku na významnější úzkou severní oblast omývanou Vnitřním mořem se třemi provinciemi a jižní část u Tichého oceánu, prefekturu Kóči. Většina ze 4,5 milionu obyvatel žije na severu a tam také, s jedinou výjimkou, leží všechna větší města. Hora Išizuči (石) v prefektuře Ehime je se svými 1 982 m nejvyšší na ostrově. Průmysl je středně rozvinutý a zahrnuje zpracování rudy z důležitého dolu na měď v Bešši. Půda je obdělávána velmi intenzivně. V náplavových oblastech, hlavně na východě oblasti, se pěstuje rýže a v zimě pšenice a ječmen. Na severu ostrova se pěstuje mnoho druhů ovoce včetně citrusů, broskví, kaki a grapefruitů. Díky produkci pšenice se během období Edo staly důležitou součástí jídelníčku v prefektuře Kagawa nudle sanuki udon (讃). Větší, jižní část Šikoku je hornatá a řídce osídlená. Jediná větší nížina se rozprostírá kolem Kóči, hlavního města prefektury Kóči. Mírné zimy podporují rozvoj zelinářství, obzvláště pěstování mimosezónní zeleniny pod plastovými fóliemi. Na jihu jsou běžné dvě sklizně rýže do roka. Dřevozpracující a papírenský průmysl je díky dostatku dřeva a vodní energie velmi rozvinutý. Šikoku je také slavné poutní místo. Putování po 88 chrámech mnicha Kúkaie má tradici už od 9. století. Velká část území při Vnitřním moři tvoří národní park – oblíbený cíl turistiky, přestože samo Vnitřní moře je přetížené průmyslem z obou břehů. == Reference == V tomto článku byl použit překlad textu z článku Shikoku na anglické Wikipedii. == Související stránky == Bungo (kanál) == Externí odkazy == Obrázky, zvuky či videa k tématu Šikoku ve Wikimedia Commons (anglicky) Wikivoyage: Shikoku

Question: Který z hlavních japonských ostrovů je nejmenší?

Answer: Šikoku


Egyptské hieroglyfy

Context: Egyptské hieroglyfické písmo (z řeckého ἱ γ, hiera glyfé – "posvátný znak, symbol") vzniklo kolem roku 2900 př. n. l. při sloučení Horního a Dolního Egypta. Egypťané sami jej nazývali "písmo bohů" neboť věřili, že jej vynalezl a lidem předal bůh Thovt. Egypťané nepoužívali při psaní samohlásky a pro většinu z nich neměli žádný písemný ekvivalent, třebaže v mluvené řeči se vyslovovaly. Boha, který se v písemné podobě jmenuje Sbk, nazýváme Sobek, třebaže Egypťané mu mohli říkat například Sebak. Neexistuje ale způsob, jak bychom to z psané podoby jména mohli zjistit. Hieroglyfický systém písma je velmi komplikovaný, používá přes 700 různých znaků. Hieroglyfy se psaly zleva doprava, zprava doleva (orientace textu se pak určovala orientací znaků) nebo shora dolů. U takovéhoto textu pak sloupce znaků bývají od sebe odděleny svislými čarami. V prvopočátcích písma byl nejprve každý předmět případně i činnost reprezentován vlastním obrázkem, nazývaným piktogram. Jak se písmo vyvíjelo, piktogramy začaly reprezentovat nejenom pojmy či přímo slova, ale i hlásky či skupinu hlásek. Ovšem původní smysl znaků přitom nevymizel a byl zachován. Obecně se dají egyptské znaky rozdělit do tří skupin: Tyto znaky si podržely svoji původní hodnotu, čili jeden znak se rovná jednomu slovu. Je to odkaz na kořeny tohoto písma, které se projevovaly po celou dobu jeho existence a nikdy nevymizely. Fonogramy již mají fonetickou hodnotu a jejich skládáním se tvoří slova.

Question: Kolik různých znaků používá hieroglyfický systém písma?

Answer: přes 700


Antonín Novotný

Context: Antonín Josef Novotný (10. prosince 1904 Letňany - 28. ledna 1975 Praha) byl třetí československý komunistický prezident a zároveň šestý prezident od vzniku Československa. Úřadoval v letech 1957 až 1968. Novotný pocházel z chudé rodiny zedníka Antonína Novotného (* 1874) z Letňan a Barbory, roz. Hlaváčové (* 1882) z Velkých Čakovic. Narodil se v Letňanech, tehdejší č. p. 28 (kde měli bydliště i jeho otec Antonín a děd Antonín) a 13. prosince dostal při křtu v kostele sv. Remigia ve farnosti Čakovice jména "Antonín Josef". Vyučil se strojním zámečníkem, poté pracoval jako dělník. V roce 1929 se oženil s Boženou Fridrichovou. Podle zápisu v matrice v únoru 1921 vystoupil z církve a téhož roku vstoupil do KSČ, kde prošel řadou funkcí (v pražské organizaci), v letech 1937-1938 působil jako tajemník KV KSČ v Hodoníně. Po zákazu komunistické strany (1938) pracoval jako dělník ve vysočanské Včele. Za druhé světové války se podílel na ilegální činnosti KSČ, v roce 1941 byl zatčen a až do roku 1945 byl vězněn v koncentračním táboře Mauthausen-Gusen. V letech 1945-1951 byl vedoucím tajemníkem KV KSČ v Praze. V letech 1946-1968 byl členem ÚV KSČ, v roce 1951 se stal členem předsednictva ÚV KSČ a v roce 1953 se stal prvním tajemníkem ÚV KSČ. Jeho celoživotní zálibou byla karetní hra mariáš, kterou provozoval i ve své rezidenci na Orlíku. Značnou pozornost věnoval však i tělovýchovným vystoupením (československá spartakiáda). Když zemřel Antonín Zápotocký čekalo se, že novým prezidentem bude Viliam Široký, v Praze už probíhaly přípravy na volbu Širokého, tiskly se dokonce jeho prezidentské obrazy. Československá komunistická reprezentace byla zrovna na návštěvě u Chruščova v Moskvě, ten ale rozhodl jinak. Když dostal zprávu o smrti Zápotockého, osobně doporučil do funkce prezidenta Antonína Novotného.

Question: Kdy zemřel Antonín Novotný?

Answer: 28. ledna 1975


Sluneční soustava

Context: Sluneční soustava (podle Pravidel českého pravopisu psáno s malým s, tedy sluneční soustava, ovšem Česká astronomická společnost doporučuje psaní s velkým S, tedy Sluneční soustava) je planetární systém hvězdy známé pod názvem Slunce, ve kterém se nachází planeta Země. Systém tvoří především 8 planet, 5 trpasličích planet, přes 150 měsíců planet (především u Jupiteru, Saturnu, Uranu a Neptuna) a další menší tělesa jako planetky, komety, meteoroidy apod. == Planety == Planety ve sluneční soustavě obíhají po eliptických drahách kolem Slunce, které je ve společném ohnisku oběžných elips. Přesněji řečeno, obíhají kolem barycentra (těžiště) sluneční soustavy, které je v tělese Slunce nebo jeho blízkosti. Měsíce obíhají kolem planet také po eliptických drahách. Dráhy nejsou dokonale eliptické, protože tělesa sluneční soustavy se vzájemně ovlivňují, navíc je potřeba počítat s relativistickými efekty, především blízko Slunce. Sluneční soustava je součástí Galaxie nepřesně nazývané Mléčná dráha. Ta je dále součástí tzv. Místní skupiny galaxií, kam patří galaxie M 31 v Andromedě a přes 30 dalších menších vesmírných objektů. Místní skupina galaxií pak patří do Místní nadkupy galaxií (Supergalaxie). Zhruba 99,866 % celkové hmotnosti sluneční soustavy tvoří samo Slunce, které svou gravitační silou udržuje soustavu pohromadě. Zbylých 0,133 % připadá na planety a jiná tělesa. Soustava se rozkládá do vzdálenosti přibližně 2 světelných let, pásmo komet do vzdálenosti přibližně 1 000 astronomických jednotek AU, planetární soustava 50 AU. Soustava vznikla asi před 5 miliardami let (různé zdroje uvádějí rozmezí 4,55–5 miliard let). Planety jsou v pořadí od Slunce Merkur (☿), Venuše (♀), Země (♁), Mars (♂), Jupiter (), Saturn (♄), Uran (♅/) a Neptun (♆). Prvních pět planet bylo rozlišeno už ve starověku. Po svém objevení byly mezi planety na čas zařazeny i Ceres (do 1850) a Pluto (do 2006). Ty však nejsou ve svých zónách dominantními objekty, a tak jsou od roku 2006 označovány jako trpasličí planety. K nim se přidal v roce 2005 objekt s provizorním názvem 2003 UB313, od roku 2006 nazývaný Eris, který je pouze nepatrně menší, ale hmotnější než Pluto. Čas od času se objevují úvahy o existenci dalších planet, jako např. v roce 2016 byla předpovězena Devátá planeta. Důležitými složkami sluneční soustavy jsou také planetky tzv. hlavního pásu na drahách mezi Marsem a Jupiterem.

Question: Kolik planet tvoří sluneční soustavu?

Answer: 8 planet


Liptovská Štiavnica

Context: Liptovská Štiavnica je obec na Slovensku v okrese Ružomberok. V roce 2017 zde žilo 1 174 obyvatel. První písemná zmínka o obci pochází z roku 1300. V obci je moderní římskokatolický kostel Neposkvrněného Početí Panny. == Odkazy == === Reference === V tomto článku byl použit překlad textu z článku Liptovská Štiavnica na slovenské Wikipedii. === Externí odkazy === Obrázky, zvuky či videa k tématu Liptovská Štiavnica ve Wikimedia Commons Oficiální stránky

Question: Jaké církvi patří kostel Neposkvrněného Početí Panny v obci Liptovská Štiavnica?

Answer: římskokatolický


Limonádový Joe aneb Koňská opera

Context: Při té příležitosti dochází k nálezu ropy, zlata a navrch přijde zpráva o výhře na burze. Nešťastný Horác nedokáže potlačit lítost nad svým notorickým bídáctvím. Dostává se mu však útěchy od otce a Joea, kteří praví: "Ne tak synu! Náš obchod potřebuje talenty všeho druhu! Padouch nebo hrdina – my jsme jedna rodina! " a následuje šťastný konec. Námět: Jiří Brdečka – stejnojmenný román a divadelní hra Scénář: Jiří Brdečka, Oldřich Lipský Kamera: Vladimír Novotný Hudba: Jan Rychlík, Vlastimil Hála Hraje: Orchestr Karla Vlacha, Filmový symfonický orchestr, řídí Dr. Štěpán Koníček Texty písní: Jiří Brdečka, Vratislav Blažek, Pavel Kopta, Jan Rychlík Hrají: Karel Fiala (Limonádový Joe – obchodní cestující firmy Kolalok & syn), Miloš Kopecký (Horác Badman alias Hogofogo. ), Květa Fialová (Arizonská pěnice Tornádo Lou), Olga Schoberová (Winnifred Goodmanová), Rudolf Deyl ml. (Doug Badman), Bohuš Záhorský (Ezra Goodman), Josef Hlinomaz (. Grimpo), Karel Effa (Pancho Kid), Waldemar Matuška (Kojot Kid), Eman Fiala (pianista), Vladimír Menšík (barman), Jiří Lír (barman). , Jiří Steimar (pan Kolalok), Jaroslav Štercl (poštmistr), Oldřich Lukeš (šerif), Alois Dvorský (hluchý stařík), Miloš Nedbal (karbaník) Zpěv:. Yvetta Simonová, Jarmila Veselá, Karel Gott, Miloš Kopecký, Waldemar Matuška Choreografie: Josef Koníček Střih: Miroslav Hájek Zvuk: Josef Vlček Zvukové efekty: Bohumír Brunclík, Antonín Jedlička Výprava: Jiří Rulík,. Miloš Osvald, Ladislav Krbec Návrhy kostýmů: Jiří Brdečka, Fernand Vácha, Nita Romanečová, Eva Lackingerová Výtvarník dekorací: Karel Škvor Animace: Břetislav Pojar, Jiří Trnka Umělecká spolupráce: Jiří Brdečka Vedoucí výroby: Jaroslav.

Question: Který režisér natočil filmovou hudební komedii Limonádový Joe aneb Koňská opera?

Answer: Oldřich Lipský


Chlorid sodný

Context: Pevný, krystalický, chlorid sodný se nalézá v oblastech, kde v geologické minulosti Země došlo k vysušení oddělené části moře nebo oceánu a následnému překrytí vrstvy solí jinými geologickými vrstvami. Tato ložiska soli jsou intenzivně těžena např. v Polsku, USA nebo Německu. Chlorid sodný je důležitá surovina pro potravinářský a chemický průmysl. V potravinářství se kromě běžné úpravy potravin (a ochucení) používá při konzervaci masa nasolením. V chemickém průmyslu je surovinou pro výrobu sodíku, jedlé sody, chlóru, kyseliny chlorovodíkové a mnoha dalších sloučenin. Jeho další využití je například v mýdlovarnictví, sklářství, metalurgii a v papírenském průmyslu, či při výrobě barev. Významné je též jeho využití ve zdravotnictví ve formě 0,9% roztoku, jenž se nazývá fyziologický roztok. Zásadní význam má chlorid sodný v zimní údržbě komunikací. Prakticky ve všech zemích EU je naprosto převažujícím posypovým materiálem, a posypová sůl NaCl byla například v ČR v roce 2001 s cenou v rozmezí 1 700 až 2 200 Kč za tunu asi 6krát levnější než druhá nejužívanější rozmrazovací látka, chlorid vápenatý. V České republice bylo v zimní sezóně 2000/2001 na posyp vozovek silniční sítě v ČR použito 168 000 tun soli, z toho v 98 % se používal chlorid sodný, ve zbylém podílu chlorid vápenatý a jen v nepatrném rozsahu chlorid hořečnatý.[zdroj? ] Eutektický bod, tedy teplota, do které má sůl rozmrazovací účinek, je pro chlorid sodný ve vodném roztoku s ideální koncentrací cca 22 % asi − °C. V praxi však není možné rovnoměrně dosáhnout ideální koncentrace a navíc se ředí vodou z rozmrazeného povrchu, padajícím sněhem apod.; proto hranice skutečné účinnosti leží výše. Pro běžné potřeby zimního ošetřování komunikací účinkuje kuchyňská sůl do teploty − °C, maximálně − °C. Při teplotách pod − °C již bývá zcela neúčinná (chlorid vápenatý je velmi účinný až do − °C, při velkých mrazech se používá zpravidla jen jako příměs chloridu sodného). Kuchyňská sůl normálně prodávaná v běžných obchodech s potravinami bývá ze zdravotních důvodů jodizovaná – je do ní přidáno malé množství jódu ve formě jodidu draselného nebo jodičnanu draselného. Je tím zabezpečeno, že v populaci nevzniká deficit jódu, který by mohl být příčinou vleklých zdravotních poruch či nemocí – především štítné žlázy. Nadměrná konzumace soli ale škodí zdraví. Doporučená denní dávka se pohybuje okolo 5g soli (cca 2g sodíku). VOHLÍDAL, JIŘÍ; ŠTULÍK, KAREL; JULÁK, ALOIS. Chemické a analytické tabulky. 1. vyd.

Question: Jaký je chemický vzorec pro sůl?

Answer: NaCl


Mehmed II

Context: Mehmed II. Fatih (Dobyvatel), (30. března 1432-3. května 1481) byl turecký sultán z dynastie Osmanů, vládl v letech 1451-1481. V době nástupu Mehmeda II. na trůn se osmanská říše rozkládala v západní části Malé Asie a na Balkánském poloostrově v oblasti dnešního Bulharska, Makedonie a severního Řecka, obklopena řadou více či méně na ní závislých území. Přímo v jejím středu se nacházely zbytky byzantské říše, v té době tvořené už jen hlavním městem, jeho okolím a několika územími v Řecku. V dubnu roku 1453 oblehlo vojsko Mehmeda II. o síle 150 000 mužů a 145 lodí Konstantinopol. Byzantský císař Konstantin XI. Dragases mohl na obranu města postavit pouze 12 000 mužů a 26 lodí. Obléhání trvalo necelé dva měsíce, 29. května 1453 bylo město dobyto a tři dny pleněno. Tím definitivně zanikla byzantská říše a Konstantinopol přejmenovaná na Istanbul se stala centrem nové osmanské říše. Poté se pozornost sultána obrátila na Balkánský poloostrov, kde upevňoval osmanskou moc postupným začleňováním do té doby jen závislých území do své říše. Přestože byl jeho postup v Srbsku a Bosně zastaven roku 1456 spojenými vojsky mnicha Jana Kapistránského a uherského magnáta Jana Hunyadiho u Bělehradu, už v roce 1459 byla ze Srbska vytvořena osmanská provincie. Svou moc Mehmed dále rozšiřoval i v jižním Řecku, kde byly mimo jiné dobyty Atény. V Malé Asii přičlenil ke své říši trapezuntské císařství a území Karamanovců. Roku 1475 ovládla osmanská říše i krymský chanát. Za vlády Mehmeda II. byla v základních rysech dokončena vnitřní organizace osmanské říše, správní i vojenská. Světské právo bylo zaznamenáno v Kanunnáme ("Kniha zákonů") zahrnující dynastické, administrativní i soudní praktiky. V této době docházelo také k postupnému ovlivňování islámské, arabsko-perské kultury, kterou si Turci přinesli z Asie, místní byzantskou tradicí. Sám sultán tento proces podporoval, uvědomoval si, že po dobytí Konstantinopole je na něho nejen místním obyvatelstvem, ale i západní Evropou pohlíženo jako na dědice byzantských císařů. Přestože byl zbožný muslim, obdivoval mimo islámského také antické a italské umění.

Question: Kdy vládl sultán Mehmed II. Fatih?

Answer: 1451-1481


Dělba moci

Context: Platí také princip neslučitelnosti některých funkcí, např. hlava státu nemůže být zároveň poslancem, ministr soudcem atd. Princip vzájemných "brzd a rovnovah" se pak projevuje např. v tom, že vláda je kontrolována a omezována parlamentem nejen zákony, ale i možností vyslovení nedůvěry (t.j. de facto odvolání vlády), pravidelným schvalováním rozpočtu, interpelacemi a podobně. Naproti tomu vláda administrativně řídí a financuje soudnictví, ústavní soud může zrušit zákony apod. Zákonodárná moc je omezena tím, že zákony mohou být pouze obecné, avšak míra jejich obecnosti a přípustnosti výjimek je mnohdy sporná a rozhoduje o ní soudní moc. Ideální oddělení mocí však není nikdy zcela úplné: v parlamentní formě vlády musí exekutiva získat důvěru parlamentu, takže existuje silné propojení mezi vládou a parlamentní většinou a proti tomuto "bloku" je postavena jen parlamentní opozice. Tak je tomu především v evropských zemích, naproti tomu nejdůslednější oddělení státních mocí je zřejmě ve Spojených státech amerických, kde exekutivu řídí přímo volený prezident, jehož vláda je na Kongresu méně závislá a soudci Nejvyššího soudu jsou jmenováni doživotně. V České republice je systém oddělenosti státních mocí specifický v tom, že nejenže jsou odděleny moci zákonodárná, výkonná a soudní (čl. 2 odst. 1 Ústavy), ale rozděleny jsou i "zevnitř" (Poslanecká sněmovna – Senát, prezident republiky – vláda, Ústavní soud – obecné soudy). Tím je omezena možnost koncentrace a zneužití moci i jen v rámci jedné z nich. V poslední době navíc roste význam dalších "mocí" ve státě, například veřejných médií, které by také neměly podléhat vládě, ale ani parlamentním stranám.

Question: Která moc přijímá vyhlášky?

Answer: výkonná


Ptáci

Context: Ptáci (Aves) jsou dvojnozí, teplokrevní a vejce snášející obratlovci, dle nové systematiky patřící mezi teropodní dinosaury a obecněji diapsidy. Vyznačují se především přítomností peří, trojprstými předními končetinami přeměněnými v křídla, redukovaným ocasem a mnoha charakteristickými srůsty kostí. Celkem je dnes známo asi 9978 druhů žijících ptáků (z toho 4083 druhů nepěvců a 5895 druhů pěvců) a přes 2000 druhů fosilních. V současné době jsou ptáci pokládáni za potomky drobných teropodních dinosaurů, konkrétně maniraptorů. Dinosaury jako předky ptáků navrhl již Carl Gegenbaur v roce 1863 a jde tedy o nejstarší přesně zformulovanou hypotézu o původu ptáků. V posledních čtyřiceti letech je díky výzkumům Johna Ostroma respektována naprostou většinou paleontologů a mnoha ornitology. Určení nejstaršího známého ptáka závisí na definici jména Aves, která je sporná. Klad žijících ptáků, který za Aves označuje Jacques Gauthier a většina neontologů, zřejmě pochází ze spodní křídy. Fosilní záznam z této doby je sporný, podle molekulárně biologické evidence však na konci křídy už existovalo 37 skupin žijících ptáků. Většina paleontologů ale upřednostňuje zahrnout do Aves i taxony stojící mimo skupinu tvořenou všemi žijícími druhy a definovat jej jako Archaeopteryx, žijící ptáci, jejich poslední společný předek a všichni jeho potomci". Pak se nejstarším ptákem stává sám pozdně jurský Archaeopteryx, žijící asi před 150 miliony let. Příbuznosti mezi ptáky a dinosaury nasvědčuje mnoho společných znaků, významným potvrzením této vývojové vazby byl především objev opeřených dinosaurů v Číně od roku 1996 (dnes je známo již 30 rodů opeřených dinosaurů). Od nástupu fylogenetické systematiky na začátku sedmdesátých let jsou ptáci považování nejen za potomky dinosaurů, ale přímo za jejich podskupinu. Ptáci dosahují různých velikostí. Rozdíly ve velikosti ptáků nejsou tak velké jako u plazů nebo savců. Největší ptáci převyšují svojí hmotností ty nejmenší jen asi 45tisíckrát (létavé formy jen 10tisíckrát), zatímco např. u savců je tento vztah v poměru 1:60 miliónům. Za nejmenší ptáky světa se považují kolibříci (hmotnost 1,5–2,5 g) a pěvci. Zpravidla za vůbec nejmenšího je považován kolibřík kubánský (Calypte helenae), který i s ocasem měří 6 cm a váží 1,5 g. V Evropě jsou nejmenší králíčci (Regulus spp.), kteří mají hmotnost 4,5–7 g. Největší z žijících ptáků je pštros dvouprstý (2,5 m výšky, hmotnost až 150 kg). Z létavých pak někteří albatrosi (rozpětí křídel až 3,5 m), kondor velký (rozpětí 3 m) nebo orel mořský (rozpětí až 2,5 m).

Question: Jsou ptáci považováni za potomky teropodních dinosaurů?

Answer: V současné době jsou ptáci pokládáni za potomky drobných teropodních dinosaurů, konkrétně maniraptorů.


Megalosaurus

Context: ]) v Evropě (jižní Anglie, Francie, Portugalsko). Je významný jako vůbec první rod dinosaurů (vyjma ptáků), který byl vědecky popsán a pojmenován. Megalosaurus byl prvním (neptačím) dinosaurem popsaným formálně ve vědecké literatuře (1824). Část jeho kosti byla poprvé nalezena ve vápencovém lomu u Cornwellu, nedaleko Chipping Nortonu, v Oxfordském hrabství v Anglii v roce 1676. Přesto nešlo o první evropský objev dinosauří kosti, k tomu došlo zřejmě již roku 1614. Tzv. Cornwellská kost byla popsána nejprve ředitelem Ashmolean museum Robertem Plotem, který její popis publikoval ve svém díle Natural History of Oxfordshire (Vývoj přírody oxfordského hrabství) v roce 1677. Plot fragment sice správně určil jako spodní výběžek stehenní kosti, která ale vzhledem ke své předpokládané velikosti nemohla patřit žádnému známému tvoru. Usoudil tedy, že patřila patrně obrům, například takovým, jací jsou popsáni v Bibli (Gn 6,4; Nu 13, 33). Znovu byla zkamenělina popsána Richardem Brookesem v roce 1763. Ten ji pro její podobnost s lidskými varlaty nazval "Scrotum humanum" ("šourek lidský"). Megalosaurus byl štíhle stavěný dvounohý dravec, dlouhý přibližně 9 metrů a vážící kolem 1 tuny. Jeho ostré a mírně vroubkované zuby měly dlouhé kořeny, které byly pevně zasazené v čelisti. Jejich korunky byly ze stran zploštělé a ohýbaly se směrem vzad. Na předních končetinách měl tři prsty, na zadních pak čtyři (jeden drobný) vybavené silnými a ostrými drápy. Pod rodovým názvem Megalosaurus byla v průběhu doby popsána řada velmi různých teropodů, avšak jediným validním (platným) druhem se dnes zdá být pouze Megalosaurus bucklandii z Anglie. Teropodní dinosauři: Metriacanthosaurus, Nuthetes, Dryptosaurus, Dilophosaurus, Ceratosaurus, Magnosaurus, Carcharodontosaurus, Eustreptospondylus, Proceratosaurus, Majungasaurus, Altispinax, Deinodon, Zanclodon, Duriavenator, Sarcosaurus, Poekilopleuron, Streptospondylus, Newtonsaurus Jiní dinosauři zaměňovaní s megalosaurem: prosauropod Plateosaurus

Question: Jaká byla přibližná délka megalosaura?

Answer: 9 metrů


Polsko

Context: Polsko (pol. Polska), oficiální název Polská republika (PR, pol. Rzeczpospolita Polska, RP), je stát ležící ve střední Evropě. Polsko hraničí s Německem na západě, s Českem a Slovenskem na jihu, Běloruskem a Ukrajinou na východě a s Litvou a Ruskem (Kaliningradská oblast) na severu. Ze severu má Polsko přístup k Baltskému moři se 770 km pobřeží. Povrch je převážně rovinatý, hory tvoří většinu jižní hranice. Počátky polského státu a jeho christianizace sahají do 10. století; Polské království, které roku 1569 prohloubilo unii s Litvou, bylo jedním z mocných evropských států, avšak zaniklo v trojím dělení Polska (1772-1795). Roku 1918 bylo Polsko obnoveno jako republika. Po 2. světové válce, která zemi velmi těžce postihla, bylo Polsko do roku 1989 socialistickou republikou. Současné Polsko je s 38 miliony obyvatel osmý nejlidnatější stát Evropy; oproti minulým dobám však tvoří po roce 1945 naprostou většinu Poláci, nábožensky římští katolíci. Největší koncentrace obyvatelstva a průmyslu je v Horním Slezsku. Hlavním městem je Varšava, do raného novověku jím byl Krakov. Polsko je mj. členskou zemí Evropské unie, Severoatlantické aliance (NATO), Organizace pro hospodářskou spolupráci a rozvoj (OECD), Světové obchodní organizace (WTO) a Visegrádské skupiny. Název Polsko se odvozuje od názvu kmene Polanů, který žil ve Velkopolsku (část Polska). Slovo Polané se dá přeložit jako obývající otevřené pole. Je možné připustit, že hlavní náplní toho kmene bylo zemědělství na rozdíl od jiných tehdejších kmenů, např. Vislanů či Mazovčanů obývajících lesnaté oblasti. V minulosti se používal i latinský název terra Poloniae - Polská zem nebo Regnum Poloniae. Název Polsko se začal používat pro celou zemi v 11. století. Podrobnější informace naleznete v článku Dějiny Polska. Polsko jako státní útvar existovalo již v 10. století. První zprávy o něm pocházejí z roku 962/963 a týkají se knížete Měška I., který je prvním historicky doloženým vládcem polského státu.

Question: Je Polsko nejlidnatějším státem Evropy?

Answer: Současné Polsko je s 38 miliony obyvatel osmý nejlidnatější stát Evropy; oproti minulým dobám však tvoří po roce 1945 naprostou většinu Poláci, nábožensky římští katolíci.


Eugenika

Context: Eugenika je sociálně-filosofický směr zaměřený na studium metod, které povedou k dosažení co nejlepšího genetického fondu člověka. Pojem eugenika byl poprvé použit v 19. století britským matematikem a vědcem Francisem Galtonem. Pod pozitivní eugenikou se myslí snaha o rozšíření žádaných znaků v populaci, jako negativní eugenika bývá označována snaha o vymýcení z populace znaků nežádaných. Ačkoli již Platón vyslovil základní myšlenku pozitivní eugeniky, kdy ideální potomstvo vzejde z "nejlepších" mužů a žen, vešla eugenika do lidské historie spíše kvůli své negativní formě v ideologii nacistického Německa, ale i v nedobrovolných sterilizacích mentálně postižených, epileptiků a vězňů coby nositelů "defektních" a nežádoucích dědičných znaků v USA mezi lety 1902 až 1964 (přibližně 63 000 sterilizací) a dalších státech. Kritikům eugeniky se nelíbí představa cílevědomého šlechtění lidského genofondu. Předně z politických a hodnotových důvodů, ale i proto, že souvislost mezi genotypem a fenotypem není – až na určité výjimky – tak přímočará a jednoznačná, jak se dříve soudilo. Není též jasné, kdo by měl určovat, jaké lidské vlastnosti jsou ty nejlepší. Etické otázky v souvislosti s eugenikou se v současnosti objevují především ve vztahu k in vitro fertilizaci, preimplantačnímu genetickému testování embryí a možnému rozvoji genové terapie. Společenské vlivy, které se podílely na zrodu eugeniky a na jejichž popud eugenika vznikla jsou rasismus, antisemitismus a sociální teorie. Vzniku eugeniky předcházela dlouhodobá polemika o rozdílnosti lidských ras. Už roku 1855 tvrdil francouzský hrabě Arthur de Gobineau ve své Eseji o nerovnosti lidských plemen, že hlavní hybnou silou dějin byly vždy zděděné rasové vlastnosti. Bílá rasa byla podle něj jasně nadřazena všem ostatním a byla fyzicky i duševně nejhodnotnější. Samotný odpor vůči rasovému míšení je však mnohem starší a hrál roli i v antickém Řecku a Římě. Například římský básník Claudius Claudianus měl k němu silně negativní vztah a napsal, že nesmí dojít k sjednocení s africkými barbary a barevný bastard pošpiní kolébku. Po roce 1859 vyšla Darwinova kniha O původu druhů přírodním výběrem s podtitulem "Zachování prospěšných plemen v boji o život" a o více než deset let později vyšla navazující práce O původu člověka, která původ druhů aplikovala na člověka. Některých myšlenek z Darwinových prací se ujala skupina evropských myslitelů a dále je rozvíjela - dnes je tato skupina učenců známa pod označením sociální darwinisté.

Question: Ve kterém století byl poprvé použit pojem eugenika?

Answer: v 19. století


Kyberpunk

Context: Není potřeba přílišné abstrakce a představivosti, aby se čtenář s hrdiny mohl ztotožnit. Některé nadnárodní korporace známé v čase napsání díla ještě existují, setkáváme se se staršími postavami, které se narodily ve stejné době jako autor. Prostředí a politická situace je většinou predikcí na základě současného stavu. V drtivé většině případů nejsou předmětem děje mimozemské bytosti či jejich kontakt s lidmi. Většinou se setkáváme s umělou inteligencí obdařenými stroji, roboty, androidy, kyborgy anebo s lidmi s implantáty fyzické i mentální povahy (rozšířená realita), virtuálními osobnostmi, avatary a podobně. Protagonistou je většinou morálně nejednoznačná postava. Slovo kyberpunk vymyslel spisovatel Bruce Bethke, který napsal stejnojmenný příběh. Kyberpunk je odvozený od slov kybernetika (věda o řízení, obvykle je spojována s informatikou a robotikou) a punk . Význam slova se však už objevil v různých pracích autorů čtyřicátých a padesátých let, kteří se zabývali strukturalizací technologické fikce a odcizením jedince v hi-tech vykonstruovaných megalopolích, jmenujme např. Samuel R. Delanyho. Mezi předchůdce kyperpunku patří také autoři literárního undergroundu – například William S. Burroughs. Ovšem až William Gibson v díle Neuromancer specifikoval hnutí a "zaobalil" rašící kyberpunkovou kulturu z nahodilého povědomí v potuchu a mínění, jež význam kyberpunku pokryl. Dalším stěžejním dílem kyberpunku je např. román Bruce Sterlinga Schismatrix. Kyperpunk trvale změnil tvář mainstreamové science fiction literatury a přispěl tomu, že zhruba od 90. let 20. století se kyberpunkové postupy a související témata jako nanotechnologie a technologická singularita staly její běžnou součástí. Mezi autory, kteří se pohybují mezi hranicemi různých žánrů a jsou silně ovlivněni právě kyberpunkem, patří například Neal Stephenson nebo Dan Simmons. Kyberpunk se v 90. letech zčásti "rozpustil" v mainstreamu a zčásti rozdělil do několika dalších podproudů, řízených většinou tou kterou vizí budoucnosti. Mezi některé "potomky" kyberpunku patří například cypherpunk, biopunk, steampunk nebo postcyberpunk. Rudy Rucker Bruce Sterling – Schismatrix John Shirley William Gibson – Neuromancer Neal Stephenson Dan Simmons Sergej Lukjaněnko – Bludiště odrazů Masamune Shirow - Ghost In The Shell Miroslav Žamboch – Líheň (1 – Smrt zrozená v Praze, 2 – Královna smrti) Jiří Brossmann – Zákony silnějšího Jiří Walker Procházka – navazující povídky Rox'n'roll, Pražský průnik, Kybernátor, Jackův konvoj Jan Janda (spisovatel) – Hacker – Odvrácená tvář života, Zločinci na síti

Question: Kdo vymyslel slovo kyberpunk?

Answer: Bruce Bethke


Zahradní slavnost

Context: Je řazena do žánru absurdního dramatu. Hlavní postavou je mladý přičinlivý Hugo Pludek, který dosahuje společenského vzestupu pomocí dokonalého ovládnutí obsahově vyprázdněných frází. Hugo Pludek Oldřich Pludek, otec Huga Božena Pludková, matka Huga Petr Pludek, bratr Huga Amálka, snoubenka Petra Ferda Plzák, zahajovač Tajemnice Tajemník Ředitel Hugo Pludek, syn ze středostavovské rodiny, je rodiči vyslán na zahradní slavnost Likvidačního úřadu, pořádanou Zahajovačskou službou, aby se zde setkal s vlivným Františkem Kalabisem. Hugo zde Kalabise nenajde, místo toho se rozvine sled absurdních situací. Všichni funkcionáři Likvidačního úřadu i Zahajovačské služby hovoří degenerovaným, formálním a bezobsažným jazykem, jak se očekává od jejich role v byrokratickém systému. Hugo si rychle osvojí frázi jako univerzální dorozumívací techniku, postupuje na společenském žebříčku a nakonec stane v čele nově ustavené Ústřední komise pro zahajování a likvidování. Důsledkem je ztráta vlastní identity. Když Hugo přijde domů, je natolik změněn, že jej vlastní rodiče nepoznávají. Odposlechnuté dobové fráze upomínají na Československo 60. let, kdy věty a obraty, které dříve měly ideový, revoluční náboj, slouží už jen pro dokazování konformity s vládnoucím režimem (obdobně jako to Havel později analyzoval v eseji Moc bezmocných) a vyhnutí se skutečné zodpovědnosti. Hru lze ale aplikovat i obecně na tendenci jakékoli mocenské organizace vyvinout si vlastní jazyk a uzavřít se do sebe. "Fráze je hlavním 'hrdinou' hry... Fráze osnuje a komplikuje zápletku, posunuje příběh, a odtržena od jedinečné skutečnosti, vyrábí a prosazuje skutečnost novou a vlastní." – Jan Grossman, doslov k vydání hry Zahradní slavnost, Praha, Orbis 1964 Hra Zahradní slavnost byla poprvé uvedena v Divadle Na zábradlí v prosinci 1963. Hugo Pludka hrál Václav Sloup.

Question: Z jakého roku je divadelní hra Zahradní slavnost?

Answer: 1963


Špilberk

Context: Hrad Špilberk (německy Spielberg, v hantecu Špilas) je starý hrad tvořící dominantu města Brna na vrcholu stejnojmenného kopce. Kopec leží v městské části Brno-střed, na západě katastrálního území Město Brno. Hrad byl založen ve druhé polovině 13. století moravským markrabětem (a později i českým králem) Přemyslem Otakarem II. a během staletí procházel mnoha výraznými proměnami. Z předního královského hradu na Moravě, vystavěného v gotickém slohu se ve druhé polovině 17. století stala mohutná barokní pevnost, která byla několikrát bez úspěchu obléhána. Jeho nedílnou součástí se později stala obávaná věznice - kasematy. V roce 1962 byl hrad (spolu s parkem okolo) prohlášen národní kulturní památkou, v současnosti patří k objektům Muzea města Brna. Hrad byl založen v polovině 13. století na skalnatém vrchu nad historickým centrem města Brna. Jeho zřizovatel moravský markrabě a český král Přemysl Otakar II. jej koncipoval jako oporu panovnické moci a důstojné sídlo vládců Moravy. Nejstarší písemné záznamy o hradu pocházejí z let 1277-1279. Název získal z původního pojmenování kopce. Ačkoli byl Špilberk původně koncipován jako přední královský hrad na Moravě a pevná opora panovnické moci, čeští panovníci jej navštěvovali spíše jen příležitostně, což platilo i o Karlu IV.; v roce 1337 na hradě pobývala Karlova první manželka moravská markraběnka (později královna) Blanka z Valois. Trvalým sídlem moravských markrabat se Špilberk stal v polovině 14. století za vlády markraběte Jana Jindřicha, který vládl v letech 1350-1375. Jan Jindřich byl mladším bratrem císaře Karla IV. Druhým zároveň posledním vládcem, který na hradě sídlil byl Jošt Moravský, Jošt byl synem Jana Jindřicha a na Moravě vládl jako moravský markrabě v letech 1375-1411, roku 1410 byl Jošt zvolen římsko-německým králem a Špilberk se tak na krátkou dobu stal sídlem vládce celé Římsko-německé říše. Ovšem tři měsíce po svém zvolení nový král na hradě zemřel, dnes je tento mimořádně úspěšný středověký politik pochován v kryptě kostela svatého Tomáše na Moravském náměstí. Jošt vládl také v Braniborsku z titulu braniborského kurfiřta a v Lucemburském vévodství z titulu lucemburského vévody. Toto období autonomní vlády moravské linie Lucemburků, které trvalo šest desetiletí (1350-1411), tvoří nejvýznamnější kapitolu nejen v dějinách brněnského hradu. Jošt byl ale posledním z této linie moravských markrabat a hrad Špilberk tak natrvalo ztratil svoji funkci rezidenčního hradu. Za vlády Zikmunda a jeho zetě Albrechta Rakouského se do popředí dostal význam Špilberku jako vojenské pevnosti.

Question: Kdo založil hrad Špilberk?

Answer: Přemyslem Otakarem II.


Klávesová zkratka

Context: Konkrétní klávesové zkratky jsou vždy silně závislé na použitém hardware a software, autoři programového vybavení se však obvykle snaží dodržovat určité zažité standardy pro nejobvyklejší funkce. Typy klávesových zkratek Restartovací zkratka mw-parser-output kbd.Sablona__Klavesa{background-color:#F7F7F7;background-image:linear-gradient(rgba(255,255,255,.4). ,rgba(0,0,0,.1));border:1px solid;border-color:#DDD #a2a9b1 #. 888 #CCC;border-radius:2px;padding:0 .4em;text-shadow:0 1px rgba(255,255,255,.5);white-space:nowrap}Ctrl + Alt + Del Zvláštní klávesová zkratka, která je definovaná už v BIOSu. Její stisk způsobí restart počítače. Operační systém Windows pod tuto zkratku umístil Správce úloh, který ale také obsahuje možnost restartu. Formátovací zkratka Používá se k formátování textu. Mezi základní a široce podporované patří: Ctrl + B – tučný text (bold) Ctrl + I – kurzíva (italic) Ctrl + U – podtržení (underline) Zkratka pro práci se schránkou Umožňuje uživateli pracovat se schránkou. Většina aplikací používá pro práci se schránkou tyto klávesové zkratky: Ctrl + C – kopírovat data do schránky (copy) Ctrl + X – vyjmout data do schránky (cut) Ctrl + V – vložit data ze schránky do aplikace (paste) Zkratka zvláštního znaku Umožňuje napsat znak, který není na klávesnici přímo dostupný. Takovýchto zkratek je veliké množství. Mezi nejpoužívanější patří zkratka pro zavináč (@): Alt Gr + V, resp. Ctrl + Alt + V (u rozložení kláves CS a SK QWERTZ, SK QWERTY) nebo Alt Gr + ě (CS QWERTY) nebo Alt + 64 (na numerické klávesnici) Funkční zkratka Vyvolá nějakou funkci aplikace nebo operačního systému. Je závislá na použité aplikaci a operačním systému (někdy i na verzi). Často má uživatel možnost si zkratku nastavit, změnit nebo zrušit podle svého přání. Odkazy Související články Alt kódování Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Klávesová zkratka na Wikimedia Commons Slovníkové heslo klávesová zkratka ve Wikislovníku Jan Zaškolný: Klávesové zkratky Klávesové zkratky ve Windows, oficiální webu Microsoftu Přehled klávesových zkratek pro Windows a Mac Kompletní souhrn klávesových zkratek pro systémy Office, Windows a macOS Autoritní data: GND: 4488108-3

Question: Jaká je klávesová zkratka pro znak zavináč?

Answer: Alt Gr + V


Alfred Hitchcock

Context: Často zobrazují nevinné lidi za okolností, které jsou mimo jejich kontrolu nebo chápání. Jediným Hitchcockovým filmem, který získal Cenu Akademie (Oscar) za nejlepší film (Academy Award for Best Picture), byl film Rebeka (Rebecca), i když další čtyři filmy byly také nominovány. Avšak Hitchcock nikdy nevyhrál Cenu Akademie za nejlepší režii (Academy Award for Best Director). V roce 1967 mu byla udělena cena Irving G. Thalberg Memorial Award za celoživotní úspěch, ale nikdy nezískal Cenu Akademie za zásluhy (Academy Award of Merit). Během počátečních let své kariéry byl Hitchcock oblíben spíše u filmových diváků než u kritiků. Teprve v padesátých letech ve Francii kritici tzv. Nové vlny poprvé začali jeho filmy vnímat jako umělecká díla. Hitchcock byl jedním z prvních režisérů, na které aplikovali svou tzv. auteur theory, která zdůrazňuje uměleckou roli režiséra v procesu výroby filmu. Hitchcockovy inovace a představy ovlivnily a ovlivňují obrovské množství filmových tvůrců, producentů a herců. Alfred Hitchcock se narodil 13. srpna 1899 v londýnském Leytonstone jako nejmladší ze tří dětí. Jeho rodiče byli William a Emma Hitchcockovi. Hitchcock navštěvoval katolickou Školu svatého Ignáce (St. Ignatius College) v Londýně. Jeho matka ho často v případě, že se choval nevhodně, nutila stát hodiny v nohách její postele. Toto mu bylo inspirací pro postavu Normana Batese ve filmu Psycho. Ve věku pěti let jej otec poslal na místní policejní stanici s tím, aby požádal důstojníka o trest za špatné chování. Měl se nechat na deset minut zamknout do cely, což se později odrazilo v několika jeho filmech. Když Hitchcockovi bylo 15, jeho otec zemřel. V tomtéž roce Hitchcock opustil jezuity vedenou Školu svatého Ignáce, kterou v té době navštěvoval, aby mohl studovat školu strojírenství a navigace. Po ukončení studií se stal bankovním úředníkem a přivydělával si kreslením karikatur. Tímto svým koníčkem se dostal k filmu jako kreslíř titulků pro němé filmy. V roce 1925 dostal šanci režírovat svůj první film s názvem Zahrada rozkoše (The Pleasure Garden). Neúspěch tohoto filmu mohl ohrozit jeho slibnou kariéru. Avšak v roce 1926 Hitchcock debutoval v žánru thrilleru. Film Příšerný host (The Lodger: A Story of the London Fog) byl úspěšný nejen komerčně, ale i u kritiků.

Question: Na jakou londýnskou školu chodil Alfred Hitchcock?

Answer: Školu svatého Ignáce


Deltora Quest

Context: Deltora Quest je řada dětských fantasy knih australské spisovatelky Emily Rodda. Příběhy byly zpracovány také jako anime seriál, uvedený poprvé v Japonsku v 6. ledna 2007. Děj se odehrává v zemi jménem Deltora. Její obyvatelstvo bylo kdysi rozděleno do sedmi rodů a každý rod vlastnil jeden obrovský drahokam s kouzelnou mocí. Na rody ale zaútočil zlý Pán stínů a vypadalo to, že nad nimi zvítězí. V Deltoře se však našel hrdina - kovář Adin z rodu lidí z Del. Jednoho dne měl sen, ve kterém viděl ocelový pás tvořený medailony, ve kterých byly zasazeny talismany rodů. Adin takový pás vyrobil a přesvědčil rody, aby mu do něj daly své drahokamy. Když byl Kouzelný pás Deltory kompletní, Adin si jej nasadil. Pás se rozzářil a vyhnal magii Pána stínu z Deltory, takže jeho vojska byla poražena. Deltorské rody pak vytvořili sjednocené královstí, jehož králem se stal Adin, a po něm jeho potomci. Když má Adinův následník na sobě Pás, Pán stínů nemůže proniknout do Deltory. Pán stínů se ale nevzdal. Poslal do Deltory špehy, kteří se stali vrchními rádci králů. Postupně zavedli v královském paláci soubor pravidel, díky kterému přestali králové nosit Pás a navíc začali vrchní rádci fakticky vládnout za ně. Deltora zchudla a nastal hlad, ale králové nezasáhli, protože byli oklamáni kouzly. Tím ztratili důvěru národa a Pás kvůli tomu přišel o kouzelnou moc. Služebníci Pána stínů vytrhali z Pásu drahokamy a ukryli je na místech, kde je už nikdy nikdo nikdo neměl najít (drahokamy jsou totiž nezničitelné a není možné vynést je z Deltory). Pán stínů si podmanil Deltoru, tehdejší král Endon se svou těhotnou manželkou mu ale díky Endonově příteli Jarredovi unikli. Adinův následník stále žije... Hlavním hrdinou knižní série je Lief, syn Jarreda. V den svých šestnáctých narozenin se na pokyn svých rodičů vydává hledat drahokamy z Kouzelného pásu Deltory. Společníky mu dělají Barda, bývalý strážný z královského paláce, a Jasmína, dívka, která vyrostla bez rodičů v Lesích hrůzovlády. Existují tři knižní série Deltory - v druhé sérii si přátelé vezmou za úkol osvobodit Deltorany zotročené v Zemi stínů.

Question: Kdo je autorem fantasy knih Deltora Quest?

Answer: Emily Rodda


Optické vlastnosti

Context: Optické vlastnosti Optické vlastnosti charakterizují odezvu materiálů na dopadající elektromagnetické záření. Pro každý materiál platí, že dopadající záření je materiálem částečně propuštěno, částečně odraženo a částečně pohlceno. Základní optické vlastnosti emisivita propustnost odrazivost pohltivost (absorptivita, absorpce) Podobné stránky Optické konstanty Externí odkazy Optické vlastnosti materiálů a výrobků

Question: Jaké vlastnosti charakterizují odezvu materiálů na dopadající elektromagnetické záření?

Answer: Optické


Atacama

Context: Atacama, zvaná také Puna de Atacama, je nejsušší poušť na Zemi, která se nachází v Jižní Americe. Poušť se táhne na 1 000 km okolo Pacifiku od jižní hranice horského státu Peru až do centrálních oblastí Chile. Místy zasahuje až 100 km do vnitrozemí až na úpatí Západních Kordiller a dosahuje nadmořské výšky 5000 m. Prší zde velmi zřídka; je udáváno, že v jejím středu se nachází oblast (Calama, Copiapó, Antofagasta), kde podle měření významně nepršelo v letech 1570 až 1971. == Charakteristika == V oblasti Atacama žije okolo 1 milionu lidí. Důvodem je i velké množství nerostných surovin, které bylo na poušti nalezeno. Obrovská naleziště železné a měděné rudy se stala významným artiklem této nehostinné oblasti. Mezi další důležité nerostné bohatství patří největší naleziště dusičnanu sodného (minerál nitronatrit neboli chilský ledek) na světě. O jeho vlastnictví se vedla i pacifická válka. V dobách největší těžby pokrývala produkce z Atacamy až čtyři pětiny světové spotřeby. Atacama je typická náhlými teplotními výkyvy. Teploty se zde v letním období pohybují od 0 °C v noci až po 50 °C přes den. Velký teplotní gradient urychluje intenzivní erozní činnost hornin. Vlhké větry, které zásobují východní část Jižní Ameriky, nejsou schopny překonat morfologickou hráz tvořenou Andami, a proto sem nedosáhnou. Vláha není do pouště transportována ani z oblastí východního Pacifiku, jelikož v okolí Jižní Ameriky proudí studený Peruánský oceánský proud a vlivem síly zemské rotace se již tak řídká mračna stáčí zpět nad oceán a nikoliv nad pevninu. Srážkový úhrn je průměrně 1 mm za rok. Atacama i přes tyto extrémy má co nabídnout, a to v podobě Národní rezervace Los Flamencos, Valle de la Luna či gejzíru El Tatio, který je nejvýše položeným gejzírem na světě. == Vědecké využití == V poušti se nachází několik vědeckých pracovišť Evropské jižní observatoře (ESO): Observatoř Chajnantor, v níž je umístěn největší astronomický přístroj současnosti: soustava 66 radioteleskopů ALMA, Observatoř Paranal s čtyřmi hlavními dalekohledy Very large telescope (VLT) se zrcadly o průměru 8,2 m umístěnými na umělé plošině hory Paranal,

Question: Čím je typická Atacama?

Answer: náhlými teplotními výkyvy


Death Note

Context: Death Note (česky Zápisník smrti, japonsky デ, Desu Nóto) je japonská manga, kterou napsal Cugumi Óba a nakreslil Takeši Obata (ilustrátor mangy Hikaru no go). Příběh se poprvé objevil v časopise Šúkan šónen Jump na konci roku 2003 a později začal vycházet jako tankóbon s celkem 12 díly. V roce 2006 vzniklo 37dílné anime zpracování, v tomtéž roce pak hraný film (rozdělený na dvě části) a v roce 2008 další, v letech 2007 a 2008 dva anime filmy a několik her pro Nintendo DS konzoli. V Americe se manga několikrát umístila v žebříčku nejprodávanějších titulů. Příběh sleduje středoškolského studenta Lighta Jagamiho, který najde tajemný zápisník s nadpřirozenou mocí. Tento deník původně patřil šinigamimu (v českém překladu mangy od nakladatelství CREW je používán termín smrtonoš) Rjúkovi, který jej záměrně upustil do světa lidí. Majitel zápisníku je schopen zabít jakéhokoliv člověka na Zemi, pokud zná jeho jméno a tvář. Light se rozhodne očistit svět od zla a stvořit nový svět, ve kterém bude vládcem, proto začne zabíjet zločince a potírat veškerou kriminalitu. Jeho činnosti si však brzo všimne policie a s ní i světoznámý detektiv přezdívaný L. Hlavní hrdina příběhu, Light Jagami, je velmi inteligentní a nadaný středoškolský student z Japonska. Light jednoho dne našel na dvoře školního pozemku černý sešit, označený jako "Zápisník smrti" (v originále Death Note), který do světa lidí úmyslně upustil šinigami (v oficiálním českém překladu mangy je používán termín smrtonoš) jménem Rjúk. Light zjistí (z pravidel, která byla napsána v zápisníku), že majitel tohoto sešitu dokáže zabít jakéhokoliv člověka na Zemi, pokud zná jeho jméno a obličej.

Question: Kdo nakreslil mangu Death Note?

Answer: Takeši Obata


Sodík

Context: V Mohsově stupnici tvrdosti má sodík hodnotu menší než 1 (je měkčí než mastek i lithium). Sodík dobře vede elektrický proud i teplo, je lehčí než voda a plave na ní. V parách sodíku se kromě jednoatomových částic můžeme setkat i s dvouatomovými molekulami, páry mají purpurovou barvu. V kapalném amoniaku se rozpouští za vzniku temně modrého roztoku. Sodík vytváří v přírodě pouze jeden stabilní izotop, ale v laboratoři se podařilo připravit několik dalších, silně nestabilních izotopů. Elementární kovový sodík lze dlouhodobě uchovávat např. překrytý vrstvou alifatických uhlovodíků jako petrolej nebo nafta, s nimiž nereaguje. Sodík vytváří v přírodě pouze sloučeniny v mocenství Na+ - sodné sloučeniny. V laboratoři lze však také připravit sloučeniny (tzv. superbáze), ve kterých může mít sodík sodidový anion Na-. K tomu může dojít, protože sodík tak zaplní s-orbital a vytvoří stabilní elektronovou konfiguraci. Takovéto sloučeniny jsou však velmi nestabilní, protože sodík má nízkou ionizační energii, ale velmi vysokou elektronovou afinitu, proto dojde velmi snadno k oxidaci, a tak tyto sloučeniny patří mezi nejsilnější redukční činidla. Sodík rychle a silně reaguje s kyslíkem i vodou a v přírodě se s ním proto setkáváme pouze ve formě sloučenin. Reakce sodíku s vodou je natolik exotermní, že unikající vodík reakčním teplem obvykle samovolně explozivně vzplane. Sodík se s kyslíkem na vzduchu slučuje na peroxid sodný Na2O2. S vodíkem reaguje za mírného zahřátí na hydrid sodný NaH. S dusíkem se sodík slučuje při elektrickém výboji, při této reakci může vzniknou nitrid sodný Na3N nebo azid sodný NaN3. Sodné soli barví plamen intenzivně žlutě. O sodných sloučeninách se zmiňuje již Starý zákon. Označují v něm látku neter vhodnou jako prostředek praní. Ta samá látka byla dobře známa i Egypťanům, Řekům a Římanům (Římané ji nazývali nitrum). Tato sloučenina je nám dnes známa jako soda - uhličitan sodný Na2CO3. V té době v sodě byl přimíchán i potaš - uhličitan draselný K2CO3, který od sebe nedokázali odlišit. V 15. století dal alchymista Geber této sloučenině název alkali. Oddělit od sebe sodu a potaš se poprvé povedlo v roce 1702 Georg Stahlovi a experimentálně to dokázal roku 1736 Duhamel de Monceau.

Question: Co je měkký, lehký a stříbrolesklý kov, který lze krájet nožem?

Answer: Sodík


Orloj

Context: Od hlavního hodinového hřídele se ozubeným převodem odvozují další (pomalejší) pohyby zvířetníku a Měsíce. Hlavní rozdíl je v uspořádání ciferníku. Některé orloje (Benátky, Brescia, Wells aj.) měly 24hodinový ciferník s hodinovou ručkou, pohyb Měsíce znázorňovala buď další ručka, nebo se fáze Měsíce ukazovaly mimo ciferník. Zvířetník byl na pohyblivém mezikruží ciferníku. Jiné orloje (Bern, Lund, Praha, Rostock aj.) užívaly konstrukci astrolábu s excentrickým zvířetníkem a symboly Slunce a Měsíce, které se na příslušných ručkách posouvají. Orloj tak ukazuje i jejich výšku nad obzorem, případně tzv. babylonský čas. == Orloje v České republice == Jeden z nejznámějších a nejlépe zachovaných je Staroměstský orloj umístěný na věži Staroměstské radnice na Staroměstském náměstí v Praze. Byl zkonstruován v roce 1410 a dále upravován a rozšiřován, mj. jeho domnělým tvůrcem, orlojníkem mistrem Hanušem. Skutečného autora orloje, Mikuláše z Kadaně, připomíná v jeho rodišti nefunkční replika astronomické části orloje. Jediným heliocentrickým orlojem v Česku je Olomoucký orloj, postavený v 15. století a kompletně přestavěný padesátých letech 20. století v duchu socialistického realismu. Menší novodobé orloje se nacházejí na Nové radnici v Prostějově a na radnici v Litomyšli. Za orloj lze považovat také hodiny v Uherském Brodě, ukazující fáze Měsíce a obdobný hodinový stroj s poskakujícími kozlíky na Masarykově náměstí v Pelhřimově. Orloj v Kryštofově Údolí, inspirovaný pražským orlojem, původně nebyl orlojem v pravém slova smyslu; později byl rozšířen o zobrazení fází Měsíce a znamení zvěrokruhu. Za orloj je také nepřesně označován brněnský hodinový stroj sestrojený roku 2010. Za skromný orloj by se také daly považovat Astronomické hodiny u hvězdárny v Třebíči, které byly postaveny v roce 2017. == Orloje v ostatních zemích == Další významné orloje byly především v Itálii, v Německu, ve Francii, Švýcarsku a v Anglii (např. Rouen, Besançon, Štrasburk, Bern, Heilbronn, Rostock, Lübeck, Münster, Mnichov, Norimberk, Wells). Poměrně zachovalý orloj má také katedrála ve švédském Lundu.

Question: Kdo je skutečným autorem Staroměstského orloje v Praze?

Answer: Mikuláše z Kadaně


Context: Nil (arabsky ا [an-níl], anglicky Nile, staroegyptsky iteru) je druhá nejdelší řeka na světě, protéká východní Afrikou z jihu na sever v délce 6 671 km. Povodí řeky má rozlohu asi 915 000 km2. Nil a především jeho pravidelné záplavové cykly přinášející úrodné nánosy daly vzniknout staroegyptské civilizaci. Starověcí Egypťané, byť byli existenčně na Nilu závislí, neměli pro Nil žádný specifický název a říkali mu iteru což v překladu znamená řeka. Neexistuje shoda v tom, zda absolutní světové prvenství patří Nilu, nebo jihoamerické Amazonce. Důvody jsou dva: jednak řeky zvláště v nížinách přesouvají své koryto a tedy mění délku, jednak jsou různé názory, odkud by se délka měla počítat. Ještě v 19. století nebyl pramen Nilu znám, protože ležel v tehdy neznámé "Černé Africe". Objevení přišlo až s rozvojem průzkumných objevů v této oblasti. Za zdroj Nilu bývá často označováno jezero Ukerewe, ale to samo má řadu přítoků nezanedbatelné délky. Nejzazším zdrojem Nilu je burundská řeka Ruvyironza, větev řeky Kagera, která po 690 km dospěje do jezera Ukerewe. Pramení na Východoafrické vysočině východně od jezer Kivu a Tanganika.

Question: Na kterém kontinentu se nachází řeka Nil?

Answer: Afrikou


Vodík

Context: Nízké hustoty a nízké viskozity vodíku se využívá pro snížení tření ve strojích, kde je třeba rychle proudící plynné médium. Příkladem jsou elektrické generátory (kde může tvořit náplň skříně) nebo Stirlingův motor (jako pracovní médium). Vodíku stále více využívá při výrobě amoniaku z prvků - dusíku a vodíku. Reakce probíhá za teploty okolo 500 °C, tlaku 10-100 MPa a katalyzátoru aktivovaného železa (železo je aktivované oxidem hlinitým Al2O3 nebo oxidem draselným K2O). Amoniak je dnes nejpoužívanějším rostlinným hnojivem. N2 + 3 H2 → 2 NH3 Reakcí vodíku s chlorem vzniká chlorovodík, který pak zavádíme do vody a vzniká kyselina chlorovodíková, která se v průmyslu používá k mnoha reakcím a syntézám. H2 + Cl2 → 2 HCl Experimentálně se využívá jako fyziologicky inertní dýchací plyn ve směsích pro extrémní hloubkové potápění. Jeho výhodou je velmi nízká hustota a absence HPNS (nervový syndrom vysokého tlaku). Kvůli vysoké reaktivitě vodíku s kyslíkem jsou při potápění používány směsi s maximálním obsahem kyslíku 4%.

Question: Jakou chemickou značku má vodík?

Answer: H


Šedá

Context: Šedá je barva (či spíše celá skupina barev) na pomezí bílé a černé. Vzniká smícháním těchto barev v libovolném poměru. Při aditivním míchání barev vzniká šedá při použití stejného množství všech základních barev, tzn. všechny barvy (k; k; k) jsou šedé (o různé světlosti k). Při subtraktivním míchání barevném modelu CMY platí totéž, ovšem v prakticky používaném barevném modelu CMYK se místo toho používá čistě černá barva ve zvolené intenzitě (0; 0; 0; k). == Použití a symbolika šedé barvy == Šedá barva je často označována za stříbrnou. Je to ale barva šedá. Např.: U barvy na vlasy, repro bedny, průkazy od vozidla Šedá je symbolem všednosti a obyčejnosti. Šedý život je výraz pro nezajímavý, průměrný život. Šedá barva označuje něco mezi zlem (černou barvou) a dobrem (bílou barvou). Šedá zóna je výraz pro pomezí mezi zákonným a nezákonným. Šedou barvu měly uniformy vojáků Konfederace v americké občanské válce (vojáci Unie nosili modré). Lidské vlasy ve stáří šediví, takže šedá barva může být chápána jako symbol stáří či vyzrálosti. Bývá spojována s rozumem a přemýšlením, (šedá kůra mozková) V barevném značení odporů znamená šedá barva číslici 8 Obrázky, zvuky či videa k tématu šedá ve Wikimedia Commons

Question: Jaká barva typicky označuje číslici 8 ve značení odporů?

Answer: šedá


Mexické peso

Context: Mexické peso ($, Mex$) je zákonným platidlem amerického státu Mexiko. Název "peso" má mexická měna společný s měnami několika dalších států, které bývaly španělskými koloniemi. Značka pro peso je $, ale pro rozlišení od jiných měn se před tento znak dávají písmena Mex (Mex$). ISO 4217 kód mexické měny je MXN. Jedna setina pesa se nazývá centavo. Před rokem 1861 se mexické peso dělilo na 8 realů, od tohoto roku používá desítkovou soustavu. V roce 1993 provedla mexická národní banka měnovou reformu - ta spočívala v tom, že se z 1000 "starých" pesos stalo 1 "nové" peso, které dostalo současný kód MXN (původní kód pro mexické peso byl MXP). == Mince == V současnosti v oběhu kolují mince v nominálních hodnotách 5, 10, 20 a 50 centavos, 1, 2, 5, 10, 20, a 100 pesos. Cirkulace mincí v hodnotách 20 a 100 je spíše doplňková, protože jsou raženy jako pamětní a navíc ve stejných hodnotách existují i bankovky, kterých je nepoměrně více. Na aversní straně všech mincí je vyobrazen státní znak Mexika. Na mincích 1, 2, 5, 10 jsou na reversních stranách vyobrazeny části tzv. Slunečního kamene. 5 pesos: Kromě základní mince 5 pesos existují i pamětní mince této nominální hodnoty s motivy k výročím Mexické revoluce a počátku boje za nezávislost Mexika na Španělsku. Je jich celkem 37 a byly vyraženy mezi roky 2008 a 2010, na reversních stranách těchto mincí jsou vyobrazeny přední osobnosti Mexické revoluce a bojů Mexika za nezávislost. Celkem tedy existuje 38 různých mincí 5 pesos.10 pesos: Kromě základní mince této nominální hodnoty byla do oběhu uvedena v roce 2012 pamětní oběžná mince připomínající 150. výročí bitvy u Puebly.20 pesos: Mince 20 pesos vznikla ve 3 variantách (Miguel Hidalgo y Costilla; Señ del Fuego; Octavio Paz). Dvě z nich se již nerazí a stahují se z oběhu. Nejnovější z nich, stále používaná, a vyobrazuje mexického držitele Nobelovy ceny za literaturu Octavia Paz. Kromě této základní mince existuje ještě 6 dalších pamětních oběžných mincí (stav v roce 2015).50 pesos: Mezi roky 1993 a 1995 byla ražena mince 50 pesos, její výroba již ale nepokračuje a mince se v současnosti stahuje z oběhu.100 pesos: Mince 100 pesos vznikly s 38 různými motivy a v současnosti jsou stahovány z oběhu. 2004 - vydáno 32 různých mincí s motivy 31 mexických států a federálního distriktu Cuidad de México

Question: Ve kterém roce provedla mexická národní banka měnovou reformu?

Answer: 1993


Poslední večeře (da Vinci)

Context: Konkrétně se jedná například o to, že na celém vyobrazení Poslední Večeře se nikde neobjevuje kalich (nejčastější podoba Svatého Grálu v jiných pramenech). Nejzajímavějším faktem je, že osoba po Ježíšově pravici, tedy nejblíže Pána, by mohla být žena. Po důkladném prozkoumání si můžeme povšimnout náznaku ňader, ženských rysů ve tváři, ženských vlasů, dále pak to, že osoba po Ježíšově pravici je téměř v identickém oblečení jako sám Ježíš. Pokud bychom tuto osobu vystřihli a položili ji na Ježíšovu levici, bude velmi záhadně, možná až milenecky, ležet na Ježíšově levém rameni. To vše v dílu od Dana Browna vede k tomu, že by osoba po Ježíšově pravici nemusela být jeden z apoštolů, ale Máří Magdaléna. Mezi údajnou Máří a Ježíšem je volný prostor ve znaku V což může být tvar stejně tak kalichu, ale i starý znak pro ženu, nebo také vyobrazení ženského lůna. Obrázky, zvuky či videa k tématu Poslední večeře ve Wikimedia Commons Dílo Poslední večeře ve Wikicitátech (anglicky)Leonardo da Vinci, Gallery of Paintings and Drawings (anglicky)(italsky)Official Milanese "The Last Supper" site (anglicky)Leonardo da Vinci - The Last Supper (anglicky)John the Apostle in Art (anglicky)Is that John or Mary Magdalene in the Last Supper? (anglicky)24 'Last Supper' Parodies (anglicky)Two Da Vinci Self-portraits?

Question: Kdo je autorem nástěnné malby Poslední večeře?

Answer: Leonardo da Vinci


Lednička

Context: Lednička (též lednice, chladnička, mraznička, mrazák) je skříň obsahující chladicí stroj a sloužící k uchování potravin při nízké teplotě (v chladničce asi 4°C, v mrazicím boxu až − °C). == Principy chlazení == === Historie === V minulosti byla lednice skutečně chlazena ledem. Jednalo se o tepelně izolovanou dvouplášťovou skříň, do níž se vkládal přírodní led. Ten postupně tál a ochlazoval vnitřek ledničky na stálou teplotu 0 °C. Výraz "lednice" se v češtině používal jak pro toto chladicí zařízení, tak pro sklady přírodního ledu.Jednoduchá chladnička může pracovat i na principu odparu vody nebo jiné látky. Povrch chlazené nádoby je zvlhčen pracovní látkou a ta se na vzduchu odpařuje. Tím odnímá nádobě skupenské teplo a ta se ochlazuje. Na tomto principu lze obvykle dosáhnout jen malého snížení teploty. Dá se ale použít i v primitivních podmínkách. První lednice pro domácnosti byly dány do komerčního prodeje v roce 1911 v USA. === Současnost === Existují čtyři odlišné principy chlazení ledniček: kompresorové, absorpční, adsorpční a na bázi Peltierova článku. Chladnička bývá obvykle elektrická, ale existují i typy plynové, případně využívající jiných zdrojů energie. === Kompresorová lednička === Základem je okruh s chladivem (kapalina s teplotou varu, která se mění s tlakem v rozsahu několika desítek stupňů kolem 0 °C) a kompresor. Kompresor vtlačuje chladivo v plynném stavu do výměníku (kondenzátoru), který je tvořen dlouhou tlustostěnnou kovovou trubicí (černá mřížka na zadní straně ledničky). Ve výměníku se plyn ochladí a změní na kapalinu (kondenzace) . Přebytečné teplo odevzdává kapalina okolí. Pak se kapalina dostává do výparníku, který má ve svých stěnách trubici s větším průřezem než byl ve výměníku. V tomto prostoru se pro kapalinu prudce sníží tlak, tím i teplota varu, a kapalina se začne vypařovat. Potřebné skupenské teplo odebírá z vnitřku ledničky. Pak je plyn přiváděn zpět ke kompresoru a cyklus se opakuje. === Absorpční lednička === Absorpční lednička používá plynné nebo kapalné chladicí médium (např. bromid lithný, čpavek) z chladicího okruhu, které se v absorbéru rozpouští v chladné vodě a tím odnímá okolí teplo. Voda i s rozpuštěným plynem proudí do místa ("vařiče"), kde je zahřáta a tím plyn opět uvolněn. Ohřátý plyn o vyšším tlaku, než měl v absorbéru, proudí do chladiče, kde jeho teplota klesne a při daném vyšším tlaku případně zkapalní. Poté proudí médium opět do absorbéru, kde se rozpustí ve vodě zchlazené v samostatném chladiči a cyklus se opakuje.

Question: Kolik principů chlazení ledniček poznáme?

Answer: čtyři


Včela medonosná

Context: Ve stádiu kukly nastává přeměna vnitřních orgánu. Živiny potřebné pro látkovou přeměnu a na tvorbu nových orgánů čerpá ze zásob proteinů, glykogenu a tuku, které si vytvořila v larválním stádiu. Dospělec vylézá z buňky po vykousání jejího víčka. Celkový vývoj matky trvá 16 dní, dělnice 21 dní a trubce 24 dní. Včely žijí ve společnosti, kterou nazýváme včelstvo. Včelstvo je zpravidla složeno z jedné matky, mnoha dělnic a určitého množství trubců, závisejícího na síle včelstva, dostupnosti bílkovinné potravy (pylu) a roční době. Do určité míry je odchov trubců podmíněn i genetickými vlastnostmi a stářím matky. Jednotliví členové včelstva jsou na sobě závislí tak, že jeden bez ostatních nedovede plnit svou funkci a následně zahyne (např. osamělá dělnice, matka, či trubec nebo plod). Mezi včelami funguje dokonalá dělba práce: Matka – její úlohou je klást vajíčka, čímž zabezpečuje obnovu včelstva Trubec – jeho úlohou je oplodnit mladé matky; v případě potřeby pomáhá zahřívat včelí plod, díky své vyšší tělesné teplotě, než jakou mají. dělnice Dělnice – vykonávají pro včelstvo všechny ostatní potřebné práce, jako je: vyhledávání a přinášení potravy (nektar, medovice, pyl, voda), zpracovávání medu z nektaru a medovice, konzervování pylu, stavbu plástů, krmení matky, trubců a plodu, střežení vchodu do úlu, úklid a čištění, větrání a udržování správné teploty v úlu a řada dalších činností.

Question: Žijí včely ve společenstvu?

Answer: Včely žijí ve společnosti, kterou nazýváme včelstvo.


Inteligence#Metoda výpočtu

Context: Mentální věk vyjadřuje, jak náročné úlohy byl testovaný schopen adekvátně řešit. Chronologický věk vyjadřuje pak skutečný věk testovaného jedince. Pokud by tedy desetileté dítě vyřešilo nanejvýš úlohy, které dokáže vyřešit i většina desetiletých, pak je poměr věků roven 1 a po vynásobení 100 zjistíme, že jeho IQ je rovno 100. Kdyby desetileté dítě zvládalo úlohy, které odpovídají mentálnímu věku dětí mezi 12. a 13. rokem, pak jeho IQ bude mít hodnotu 125. Později bylo průměrné IQ stanoveno na hodnotu 100. Po matematické stránce byla provedena normalizace rozložení N (100,15).[3] Sternův výpočet však nelze používat u dospělých, protože ačkoli chronologický věk roste lineárně s časem, mentální věk nikoli a do hry vstupují další faktory, např. životní zkušenost. V současnosti se preferuje odvozený kvocient označovaný jako deviační nebo odchylkové IQ. Úroveň rozumových schopností jedince se posuzuje vzhledem k průměrnému IQ v populaci. Asi 68 % populace má hodnotu IQ mezi 85-115 (tj. průměr +/- směrodatná odchylka). Vysoce nadprůměrné IQ (vyšší než 130) má naopak jen 2,5 % populace, totéž platí i u podprůměrného IQ nižšího než 70. V současnosti (2011) se při testování inteligence používají různé metody. Vedle Ravenových progresivních matic, které „měří“ zejména analytickou složku inteligence, jsou to zejména Wechslerovy testy inteligence (nyní hlavně WISC-III, WAISR nebo stále používaný PDW), Stanford-Binet Intelligence Scale (v současnosti Stanford-Binet 5) nebo v Česku příliš nerozšířené Schwartzovy barevné čtverce. Tyto testy vykazují výrazně vyšší validitu nežli testy volně dostupné na internetu - ty jsou často neprofesionální a neposkytují interpretovatelné výsledky. Odkazy Reference ↑ http://phys.org/news/2016-04-intelligent-brainless-slime.html - Intelligent? Brainless slime can 'learn': study1 2 3 4 ATKINSON, Rita.

Question: Kolik procent populace má vysoce nadprůměrné IQ?

Answer: 2,5


Psychologie

Context: Do poloviny 19. století byla psychologie součástí filozofie. Za jejího zakladatele ve filozofických vědách byl považován Aristoteles (384–322 př. n. l.). Jeho výzva adresovaná člověku a prostupující podstatnou část jeho psychologického myšlení je: "Staň se, čím jsi." Vědecká psychologie, snažící se o kauzální výklad psychických jevů a přírodovědně orientovaná, se mohla rozvinout díky fyzice, fyziologii, evoluční biologii, atomismu, kvantifikujícím a laboratorním přístupům včetně přístrojových prostředků, použitým k řešení vědeckých problémů. Vznik vědecké psychologie byl podpořen také kritickým empirismem, asocianismem a materialismem. Počátky vědecké psychologie jsou obvykle datovány rokem 1879, kdy Wilhelm Wundt založil první psychologickou laboratoř na univerzitě v Lipsku v Německu. Wundt se při své práci do vysoké míry opíral o introspekci (pozorování a zaznamenávání povahy svého vlastního vnímání, myšlení a cítění). Vznik laboratoře měl takový význam, protože v té době určovaly experimentální disciplíny (zejména přírodovědné) co je vědní a co ne. Chtěla–li se psychologie stát uznanou vědou, musela i ona prokázat, že je schopna pracovat experimentálně, v laboratoři.

Question: Kdo byl zakladatelem první psychologické laboratoře?

Answer: Wilhelm Wundt


Nealkoholické pivo

Context: Nealkoholické pivo je označení kvašeného nápoje z obilného sladu s nízkým nebo žádným obsahem alkoholu. Ve světě přitom nepanuje jednota v pojmenování tohoto druhu piva ani ve stanovení hranice mezi pivem alkoholickým a nealkoholickým. Např. v USA se používá název "non-alcoholic beer", v EU "alcohol-free beer", v obou případech však nápoj může obsahovat až 0,5 % alkoholu, a přesto smí být nazýván nealkoholickým. Ve Velké Británii se jako "no alcohol" nebo "alcohol-free" označují pouze piva s objemem alkoholu menším než 0,05 %. Piva s objemovým procentem alkoholu v rozmezí 0,05 % – 0,5 % nesou označení "dealcoholised". V islámských zemích se naopak důsledně požaduje, aby nealkoholická piva neobsahovala absolutně žádný alkohol. V České republice platí evropský úzus a jako nealkoholické pivo může být označen sladový nápoj s objemem alkoholu menším než 0,5 %. Vedle neutrálního "nealkoholického pivo" se lze setkat také se zkráceným pojmenováním "nealko pivo" či s názvy vzniklými synekdochickým přenesením názvů značek (Pito, Birell) na všechny nápoje tohoto druhu ("pito", "birell"). K prvním pokusům o výrobu nealkoholického piva došlo po druhé světové válce ve Švýcarsku a Německu. Na otázku, jak zpřístupnit oblíbený nápoj i těm, kteří z nějakého důvod nemohou či nechtějí pít alkohol, měli technologové té doby vesměs stejnou odpověď: odstraněním alkoholu z tradičního (tj. alkoholického) piva. Jednou z prvních metod, která se k tomuto účelu začala používat, byla tzv. vakuová destilace. Od té doby se inventář výrobních postupů užívaných při produkci nealkoholického piva značně rozšířil, stejně jako počet jeho konzumentů.

Question: Kolik procent alkoholu může obsahovat nealkoholické pivo ve Spojených státech?

Answer: 0,5


Mayové

Context: Tento článek se zabývá obdobím po dobytí Nového světa Španěly. O období staré mayské civilizace čtěte článek Mayská civilizace. Mayové jsou původní obyvatelé jižního Mexika a severní části Střední Ameriky. Termín maya označuje obyvatele regionu, kteří si uchovávají určité podobné kulturní a jazykové tradice. Označuje se tak mnoho rozličných populací a komunit i etnických skupin v regionu Mezoameriky. Každá z nich má svou vlastní částečně odlišnou tradici, kulturu či historickou identitu. Počátkem 21. století zde žije okolo 6 milionů potomků Mayů. Někteří se téměř integrovali do moderní kultury, která je obklopuje, jiní pokračují ve svých tradicích a často mají jako mateřštinu jeden z mayských jazyků. Největší část současné mayské populace žije v mexických státech Yucatán, Campeche, Quintana Roo, Tabasco a Chiapas, dále jsou Mayové ve Střední Americe ve státech Belize, Guatemala a v západních provinciích Hondurasu a Salvadoru. V roce 2012, podle jistých verzí skončil cyklus mayského kalendáře, a tak tento fenomén byl relativně často zmiňován médii a používán v populární kultuře. Největší skupina moderních Mayů žije v Mexiku na poloostrově Yucatán. Sami sebe označují za Maye. Nepohlížejí na sebe jako na kmenovou komunitu, jak je tomu běžné například v západní Guatemale a mluví yucateckou mayštinou. Označují se za yucatecos nebo jednodušeji mayas. Většinou také mluví španělsky, zvlášť v západních částech. Ti, kteří postupně jazyk ztrácejí a maysky mluví řídce, se sami identifikují jako míšenci. To poukazuje na to, že probíhá stále větší a větší asimilace s hlavní mexickou kulturou. Populace Mayů ve východní části poloostrova je méně integrována s hispánskou kulturou než ta v západní části. V 19. století proběhla revolta yucateckých Mayů, která je známá jako Válka kast (Guerra de castas), byla to jedna z nejúspěšnějších revolt původních obyvatel Ameriky. Výsledkem byla dočasná existence mayského státu Chan Santa Cruz, uznávaná jako nezávislý národ Britským impériem. Rozvoj turismu na pobřeží Karibského moře v resortu Quintana Roo jako je Cancún a podpora cílené imigrace z jiných míst Mexika do regionu vedla ke kritice mexické vlády tím, že vláda chce snížit mayskou populaci a identitu. Region by se tak stal více mexickým a pro vládu méně problémovým.

Question: Na kterém poloostrově žije většina moderních Mayů?

Answer: Yucatán


Heinrich Himmler

Context: Podle oběžníku mělo jít o bojeschopné elitní skupiny 1+10 mužů, v Berlíně a Mnichově 1+20 mužů. Požadavek elitnosti se týkal spíše fyzické zdatnosti. O vypěstování naprosté oddanosti vůdci se měl postarat vnitřní výchovný řád SS. V lednu 1929 byl jmenován velitelem Hitlerovy osobní ochranky SS (Schutz Staffel), která v té době měla 200 mužů. V roce 1930 byl zvolen poslancem Říšského sněmu za NSDAP pro oblast Weser-Ems. Himmler se soustředil na rozšíření SS. V roce 1933 měly SS již 52 tisíc mužů a proto se snažil získat jejich nezávislost na SA Ernsta Röhma, kterým byly v té době podřízeny. V roce 1931 založil v rámci SS původně ideologickou zpravodajskou službu strany, poté bezpečnostní službu SD (Sicherheitsdienst), jejímž vedením pověřil Reinharda Heydricha. Společně s Reinhardem Heydrichem tak do roku 1933 upevnil moc nacistů v Bavorsku. Rok předtím, v roce 1932 se dostal do sporu s Brunem Geschem, Obersturmbannführerem-SS, který jej kritizoval. Pokoušel se ho zničit, což mu ale nevyšlo. V březnu 1933 se stal mnichovským policejním prezidentem a krátce poté velitelem politické policie v Bavorsku. V září 1933 byl jmenován velitelem všech jednotek politické policie kromě Pruska, kde byl formálně podřízen Hermannu Göringovi. 20. dubna 1934 se stal šéfem pruské policie a tajné státní policie gestapo (Geheime Staatspolizei). Rozhodujícím přelomem jeho kariéry se stala "Noc dlouhých nožů" 30. června 1934, kdy bylo násilně odstraněno celé původní velení SA včetně Ernsta Röhma. Jemu se tak uvolnila cesta k vybudování skutečně nezávislé organizace SS, která by plně hájila nacionálně socialistickou myšlenku a převedla by rasistické myšlenky režimu v dynamický princip rozhodné akce. 17. června 1936 úspěšně dosáhl převzetí politické a kriminální policie v celé Třetí říši, stal se šéfem tajné státní policie gestapo ke svému postavení Říšského vůdce SS (SS-Reichsführer). Byl velmi schopným organizátorem a správcem, byl pracovitým a výkonným úředníkem, který přivedl k dokonalosti všechny metody organizovaného státního terorismu proti politickým a ostatním odpůrcům režimu. V roce 1933 zřídil první koncentrační tábor v Dachau u Mnichova. V následujících několika letech s Hitlerovým souhlasem podstatně rozšířil okruh osob, které byly internovány v těchto táborech.

Question: Ve kterém roce byl zřízen první koncentrační tábor v Dachau u Mnichova?

Answer: 1933


Orionův pás

Context: Orionův pás Hvězdy Orionova pásu Orionův pás nebo také pás Orionu je asterismus tří hvězd v souhvězdí Orionu. Pás se nachází těsně pod nebeským rovníkem a rozděluje Oriona na severní a jižní část. Nejzápadnější z trojice hvězd nese název Alnitak. V Bayerově označení nese název zéta Orionis (ζ Ori). Název Alnitak je z arabského al-nitáq, což znamená opasek. Alnitak je trojhvězda. Na obloze svítí jasností 1,71m. Hlavní hvězda je modrý veleobr spektrálního typu O9 vzdálený od Slunce asi 800 světelných let. Prostřední hvězda pásu Alnilam je také modrý veleobr, který má jasnost 1,69m. Jeho vzdálenost od Slunce je asi 1300 světelných let. V arabštině znamená slovo al-nizám šňůra perel. Bayerovo označení je epsilon Orionis (ε Ori) a Flamsteedovo označení je 46 Orionis. Nejseverněji a nejvýchodněji postavená hvězda pásu se jmenuje Mintaka, nebo také delta Orionis (δ Ori). Je to modrobílá hvězda (spektrální typ B). Ze všech tří hvězd má nejmenší jasnost (2,21m). Od Slunce je vzdálená 900 světelných let. Orientace na noční obloze pomocí Oriona Orionův pás bývá na noční obloze dobře viditelný a dá se pomocí něj snadno orientovat na obloze. Na severozápad od pásu je hvězda Aldebaran ze souhvězdí Býka. Na jihozápad je nejjasnější hvězda oblohy (nepočítáme-li Slunce) Sirius z Velkého psa. Mezi anglickojazyčné tradiční názvy Orionova pásu patří např. "Three Kings" (tři králové) nebo "Three Sisters" (tři sestry); v latinskoamerickém prostředí bývá nazýván "Tres Marías" (Tři Marie).

Question: Orionův pás je skupina kolika hvězd?

Answer: tří


Kajman yakaré

Context: Kajman yakaré Kajman yakaré Stupeň ohrožení podle IUCN málo dotčený[1] Vědecká klasifikace Říše živočichové (Animalia) Kmen strunatci (Chordata) Podkmen obratlovci (Vertebrata) Třída plazi (Reptilia) Řád krokodýli (Crocodilia) Čeleď aligátorovití (Alligatoridae) Rod kajman (Caiman) Binomické jméno Caiman yacareDaudin, 1802) Rozšíření kajmana yakaré(zelená) Rozšíření kajmana yakaré(zelená) Některá data mohou pocházet z datové položky. Kajman yakaré (Caiman yacare), známý také jako kajman brýlový paraguayský nebo kajman žakaré, je druh kajmana z čeledi aligátorovitých, jenž v hojných počtech obývá část Brazílie, Bolívie, Argentiny a Paraguaye. Nejpočetnější je jeho populace na území Pantanalu a dosahuje zde okolo 10 milionů jedinců. Mezinárodní svaz ochrany přírody vede tento druh jako málo dotčený. Taxonomie François Marie Daudin ho popsal poprvé v roce 1802 jako Crocodilus yacare. Druhové jméno yacare, pochází ze slova jacaré, což znamená v portugalštině "aligátor". Dříve byl považován za poddruh kajmana brýlového. Tyto dva druhy jsou vzhledově podobní, ale mají oddělené oblasti výskytu, a proto jsou považovány za samostatné taxony. Popis Kajman yakaré je středně velký krokodýl, který má žluto-hnědou barvu kůže, může dorůst 2,5 metrů (výjimečně až 3 m) a dosahuje váhy maximálně 58 kg.[2] Samice jsou menší než samci a dosahují délky kolem 1,4 metru a váhy okolo 20 kg. Ekologie a chování Kajman yakaré obývá vnitrozemské vodní plochy, jako jsou jezera, mokřady a řeky. Životem se velmi podobá kajmanu brýlovému. Jeho jídelníček sestává z vodních živočichů, jako jsou ryby a měkkýši (především hlemýždi), v menší míře hadi. Loví i kapybary. Rozmnožování probíhá mezi prosincem a únorem, uprostřed období dešťů. Samice budují hnízda ve tvaru kopečků, používají při tom bláto a rozkládající se vegetaci. Do nich kladou 22 až 35, výjimečně až 44 vajec. Samice se o hnízdo s vejci starají, po vylíhnutí jsou nicméně mláďata ponechána svému osudu. Nepřáteli malých kajmanů jsou především ptáci (volavky, čápi). Pohlavně dospělými se stávají po dosažení věku 10–15 let a doba dožití se zřejmě pohybuje okolo 50 let. Kajmani yakaré jsou oblíbenou kořistí anakondy a jaguára.[3] Hrozby V minulosti byli kajmani v obrovských počtech loveni především pro jejich kůži. V roce 1992 byl nicméně v Brazílii schválen zákaz lovu a obchodu s kůžemi a stavy těchto plazů začaly rychle vzrůstat.

Question: Jaký je původ rodového jméno kajmana yakaré?

Answer: pochází ze slova jacaré, což znamená v portugalštině "aligátor"