Bitva u Tarutina

Context: Tarutino, Rusko výsledek: Ruské vítězství strany Ruské impérium Ruské impérium Francie Neapolské království velitelé Generál Benningsen Joachim Murat síla 36 000 mužů; 13 000 se účastnilo bitvy 25 000 mužů ztráty 1200 mužů 2500 mrtvých a 2000 zajatých, 38 zajatých děl Bitva u Tarutina byla bitvou napoleonských válek. Bitva skončila vítězstvím ruské armády nad francouzskými vojsky. Nástin událostí 24. června 1812 vpadla Napoleonova půlmilionová armáda do Ruska. Ruská armáda nemohla francouzský postup zastavit a musela ustupovat. Po nerozhodné bitvě u Borodina (7. září) Francouzi dokonce obsadili Moskvu. Ruská armáda se stáhla do Tarutina a začala zde sbírat síly, zatímco Napoleon zůstal v Moskvě a snažil se o uzavření míru s Ruskem. Brzy však Napoleon pochopil nutnost ústupu z Moskvy. Za trasu ústupu si zvolil jít na Kalugu a pak na Smolensk. Směrem k Rusům vyslal předvoj neapolského krále Joachima Murata. Murat rozmístil svých 25 000 mužů v prostoru mezi vesnicí Tětěrinka a říčkou Černyšná. Murat se však dopustil těžké chyby. V nedalekém lese zapomněl rozestavět hlídky. To neuniklo ruskému průzkumu a vrchní ubytovatel ruské armády Karel Toll vypracoval plán útoku. S tím však nesouhlasil ruský vrchní velitel, maršál Kutuzov. Tím se dostal do střetu s jinými veliteli, kteří s plánem souhlasili. Hlavu této opozice tvořil generál Benningsen. Kutuzov nakonec plán přijal, ale jeho provedení nechal na Benningsenovi. Tato akce nezačala dobře, jelikož někteří velitelé, kteří se měli účastnit, dostali pokyny pozdě a jiní je nechápali.

Question: Jak skončila Bitva u Tarutina?

Answer: vítězstvím ruské armády nad francouzskými vojsky


Moneron

Context: Moneron MoneronМ (rusky) Turistické chaty na ostrově Moneron Lokalizace Japonské moře Stát Rusko Rusko Topografie Rozloha 30 km² Zeměpisné souřadnice 46°14′ s. š., 141°13′ v. d. Nejvyšší vrchol bezejmenná kóta (439 m n. m.) Osídlení Počet obyvatel neobydlen multimediální obsah na Commons Některá data mohou pocházet z datové položky. Moneron (rusky М, japonsky 海, Kaibato, ainu: Todomoshiri) je ostrov sopečného původu ležící v severní části Japonského moře, 43 km jihozápadně od Sachalinu. Ostrov je součástí Ruské federace, má rozlohu 30 km², v současnosti je neobydlený; byl na něm zřízen mořský park a vstup je možný jen na povolení. Historie Ainuové ostrov nazývali Totomoširi (Ostrov lvounů) V roce 1787 ho jako první Evropan navštívil Jean-François de La Pérouse a pojmenoval ho po členu své výpravy Paulu Méraultu Monneronovi. V letech 1905 až 1945 patřil ostrov Japonsku. V roce 1983 byl nedaleko Moneronu sestřelen let Korean Air 007. Přírodní poměry Ostrov je skalnatý, většina původních lesů byla vykácena. Roste zde divoká réva, růže svraskalá a morušovník. Na ostrově jsou dvě řeky, Uso a Moneron, které vytvářejí četné vodopády. Podnebí je chladné, větrné. Teplý Cušimský proud umožňuje bohatý život v okolním moři — typickým představitelem je lachtan ušatý. Na Moneronu hnízdí množství mořských ptáků, především buřňáčků. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Moneron na Wikimedia Commons Stránky mořského parku[nedostupný zdroj] Expedice na ostrov Bohatá kolekce fotografií mw-parser-output div/**/#portallinks a{font-weight:bold}Portály: Geografie | Rusko

Question: Patřil někdy ostrov Moneron Japonsku?

Answer: V letech 1905 až 1945 patřil ostrov Japonsku.


Belgie

Context: Belgie (nizozemsky België, francouzsky Belgique, německy Belgien), oficiálně Belgické království, je federativní konstituční monarchie ležící v západní Evropě. Belgie hraničí s Francií (620 km) na jihu, s Lucemburskem (148 km) a Německem (167 km) na východě a s Nizozemskem (450 km) na severu. Ze severozápadu omývá Belgii Severní moře (66 km). Belgie je členskou zemí Evropské unie a Severoatlantické aliance (NATO). V zemi jsou tři oficiální jazyky: nizozemština, francouzština a němčina. Kulturně, politicky a sociologicky se Belgie skládá ze dvou velkých společenství, nizozemsky mluvících Vlámů a frankofonních Valonů, v zemi žije také menší německá komunita. Belgická federace se skládá ze 3 společenství, rozdělených podle jazykového principu, Vlámského společenství (niz. Vlaamse Gemeenschap) Francouzského společenství (fr. Communauté francaise) Německojazyčného společenství (něm. Deutschsprachige Gemeinschaft) a ze 3 regionů, rozčleněných podle. principu územního: Vlámský region (Flandry, niz. Vlaams Gewest, něm. Flandern) Valonský region (fr. Région Wallonne, něm. Wallonie) Region Brusel-hlavní město (niz. Brussels Hoofdstedelijk Gewest, fr. Région de Bruxelles-Capitale,. něm. Die Region Brüssel-Hauptstadt) Každý region a každé společenství má svůj vlastní legislativní orgán – parlament, a orgán exekutivní – vládu (či radu), s výjimkou Vlámska a Vlámského společenství, které mají vládu i parlament dohromady. Včetně orgánů federálních tak v Belgii působí 6 vlád a 6 parlamentů zároveň. Patronem Belgie je svatý Josef, národní heslo zní Jednota posiluje (niz. Eendracht maakt macht, fr. L'union fait la force, něm. Einigkeit macht stark). Podrobnější informace naleznete v článku Dějiny Belgie. V nejstarších dobách obývalo Belgii několik různých keltských kmenů. V dobách římské říše byly tyto kmeny, nacházející se v oblasti mezi Severním mořem, Rýnem, Seinou a Marnou (tj. na jihu dnešního Nizozemska, v Belgii, severní Francii a na západě Německa), označovány latinským slovem Belgae, tedy Belgové. Odtud pochází název státu Belgie. Z genetického výzkumu však vyplývá, že dnešní Belgičané mají s dávnými Belgy pramálo společného.

Question: Jaké jsou oficiální jazyky Belgie?

Answer: nizozemština, francouzština a němčina


Ernest Hemingway

Context: Ernest Miller Hemingway [hemingvej] (21. července 1899 Oak Park, Illinois, USA - 2. červenec 1961 Ketchum, Idaho, USA) byl americký spisovatel. Je považován za čelního představitele tzv. ztracené generace. V roce 1953 byl oceněn Pulitzerovou cenou, o rok později pak získal Nobelovu cenu za literaturu. Ernest Hemingway vyrůstal v rodině lékaře, který vlastním příkladem a nadšením záhy v synovi vzbudil lásku k přírodě, lovu a sportu. Jeho matka byla velice zbožná a chtěla z něj mít slušně vychované dítě. Hrál na violoncello a přitom boxoval. Během studia na střední škole se pokoušel o verše, povídkové črty a sloupky do novin. Po absolvování školy se stal reportérem kansaského listu Star. Rok na to odjel do Itálie jako dobrovolník ambulantních sborů Červeného kříže. Zde byl, jako první americký voják, těžce raněn. Jako reportér se zúčastnil španělské občanské války. Po válce pokračoval jako zahraniční zpravodaj, dopisovatel. Stále více se věnoval literatuře. Hemingway se stal členem skupiny amerických intelektuálů soustředěných v Paříži kolem Gertrudy Steinové - tzv. "Ztracená generace". Jeho zkušenosti, mnohdy trpké a bolestné, ho nutí zamýšlet se nad motivy lidské statečnosti a nezdolnosti. V době nástupu fašismu se stupňuje jeho humanistické cítění, které se současně odráží v řadě jeho děl. Hemingway byl mistrem krátkých forem v próze a jeho úsporný styl se stal pojmem v moderní světové literatuře. V roce 1954 dostal Nobelovu cenu za své asi nejznámější dílo Stařec a moře. Ve svých dílech vystupuje pod pseudonymem Nick Adams. Poslední léta svého života strávil na Kubě. V roce 1961 pravděpodobně spáchal sebevraždu (zastřelil se puškou) a nezanechal po sobě žádný vysvětlující dopis. Jeho smrt bývá také vysvětlována jako nehoda při čištění hlavně. Naopak pro sebevraždu mluví to, že byl zkušený lovec, u kterého je takováto nehoda nepravděpodobná, a jeho problémy s depresemi. Také jeho přátelé se shodli na pravděpodobnosti sebevraždy. Hemingway byl velmi ovlivněn válkou, vyhledával nebezpečí, měl zálibu v nebezpečných sportech (býčí zápasy) a v lovu.

Question: Kdy Ernest Hemingway získal Pulitzerovu cenu?

Answer: 1953


Moscovium

Context: 15. skupina, 7. perioda, blok p Chemická skupina neznámé Identifikace Registrační číslo CAS 54085-64-2 Atomové vlastnosti Relativní atomová hmotnost 288,19 Elektronová konfigurace předpokládaná [Rn] 5f14 6d10 7s2 7p3(založeno na bismutu) Mechanické vlastnosti Skupenství předpokládané pevné Bezpečnost Radioaktivní Izotopy I V (%) S T1/2 Z E (MeV) P 287Mc umělý α 283Nh[1] 288Mc umělý α 284Nh[2] 289Mc umělý 0,22 s α 285Nh[3] 290Mc umělý 16 ms α 286Nh[4] Není-li uvedeno jinak, jsou použityjednotky SI a STP (25 °C, 100 kPa). Bi⋏ Flerovium ≺Mc≻ Livermorium Moscovium (český název moskovium nevychází z odborných kruhů, ale ze zprávy ČTK,[5] a nelze ho zatím brát jako konečný; chemická značka Mc) je transuran s protonovým číslem 115. Historie 1. února 2004 publikoval tým ruských a amerických vědců zprávu o přípravě ununpentia (dnes moscovia) a ununtria (dnes nihonia).[6][7] 28. září tyto výsledky potvrdili japonští vědci. 4820 Ca + 24395 Am → 291115 Mc → 288115 Mc + 3 10 n → 284113 Nh + α 4820 Ca + 24395 Am → 291115 Mc → 287115 Mc + 4 10 n → 283113 Nh + α Atomy americia byly bombardovány atomy vápníku. Produktem byly čtyři atomy ununpentia.

Question: Jakou chemickou značku má moscovium?

Answer: Mc


Ruská vlajka

Context: Vlajka Ruska je trojbarevná trikolóra tvořená třemi vodorovnými pruhy se stejnou šířkou bílé, modré a červené barvy. Vlajka má poměr stran 2:3. == Symbolika barev Ruské vlajky == V 19. století přebírala slovanská národní hnutí symboliku Ruska, jediného tehdy samostatného slovanského státu, a barvy ruské vlajky, bílá, modrá a červená začaly být tehdy považovány za panslovanské barvy. Na ruské vlajce je jednotlivým barvám přisuzován následující význam: Bílá symbolizuje mír, čistotu, neposkvrněnost, dokonalost a svobodu. Modrá představuje stálost, víru, věrnost a Bohorodičku. Červená je symbolem energie, síly, krve prolité za vlast a absolutistické vlády.Tyto barvy patřily původně Moskvě. == Symbolika barev vlajky SSSR == Zlatý srp a kladivo symbolizovaly proletariát a rolníky. Červená hvězda se zlatým okrajem představovala jednotu sovětských národů. == Historie vlajky == Do začátku 17. století Rusko nemělo jednotnou státní vlajku. Počátky jejího vzniku se datují do období cara Alexeje I., kdy v roce 1668 byla vypuštěna první vojenská loď Orel. Nizozemský stavitel lodě se obrátil na šlechtickou dumu s prosbou, aby jeho loď mohla plout na palubě s nizozemskou vlajkou, tak jak to bývalo zvykem u lodí z jiných zemí. Car na jeho prosbu odpověděl kladně, dokonce se jí nechal inspirovat. Po návštěvě západní Evropy se rozhodl zavést obměnu nizozemské vlajky jako civilní vlajku pro ruské lodě. Byla to horizontální bílo-modro-červená trikolóra, která byla vybraná na základě výběru Alexeje I.. Tato vlajka byla oficiálně uznaná v roce 1799. Právě tyto barvy měly symbolizovat ruské národní barvy, které byly zastoupené i ve znaku Moskvy. Bílo-modro-červená trikolóra jak píše Alexander Putjatin ve své práci O ruské národní vlajce se stala "historicky první státní vlajkou v dějinách Ruska". Od této chvíle měla velký vliv na ostatní východoevropské země, které se v 19. století obracely k Rusku o pomoc v národně-osvobozovacích povstáních. Od té doby se tyto barvy nazývají panslovanskými barvami. === Hypotézy o původu ruské vlajky === Ruští historici zastávají několik názorů na původ ruské státní vlajky:

Question: Jaké barvy se nachází na ruské vlajce?

Answer: bílá, modrá a červená


Cyrilice

Context: Cyrilice (též cyrilika) je písmo původně vytvořené pro zápis staroslověnštiny a posléze používané pro zápis církevní slovanštiny, která na staroslověnštinu navázala. Cyrilici sloužila za vzor řecká alfabeta. V češtině se označení "cyrilice" často užívá jen pro starou formu tohoto písma, sloužící k zápisu staroslověnštiny a církevní slovanštiny, kdežto národní abecedy, které vývojem cyrilice vznikly, se označují jako azbuka. Slovo azbuka je zkratkou, utvořenou ze začátečních hlásek názvů prvních písmen abecedy: a (az), b (buki); obdobně jsou odvozena i pojmenování jiných písemných soustav, např. "abeceda", "alfabeta", "alefbet", "abugida" nebo "bopomofo". Cyrilice se používá pro zápis 6 slovanských jazyků (bulharština, makedonština, srbština, ukrajinština, běloruština a ruština), jakož i mnoha neslovanských jazyků na území bývalého Sovětského svazu (kazaština, kyrgyzština, tatarština, baškirština, čečenština, čuvaština atd.) a jeho satelitních států (mongolština). Do roku 1860 se cyrilice používala i v Rumunsku, až do roku 1990 také v Moldavsku, kde byla pak nahrazena latinkou. Na latinku také přešly některé další jazyky států vzniklých rozpadem SSSR, např. azerština, turkmenština a uzbečtina. Přestože podle názvu písma se může zdát, že by tvůrcem cyrilice mohl být svatý Cyril (Konstantin), není tomu tak. Cyril vytvořil složitější a starší písmo hlaholici v 60. letech 9. století, zatímco cyrilice vznikla až koncem 9. století v Bulharsku (Cyrillus et Methudius inventis Bulgarorum litteris) jako výraz jasného příklonu k byzantské kulturní sféře, o nějž usilovali zejména řečtí duchovní na slovanských územích. Cyrilici sloužilo za vzor řecké písmo. Cyrilice jim byla díky svému původu v řeckém písmu bližší; je navíc jednodušší a praktičtější než hlaholice. Autorství cyrilice se připisuje Metodějovu žáku Klimentovi, důkazy však chybí. V 11. století se těžiště slovanské vzdělanosti přeneslo z Bulharska do Kyjeva, odkud se cyrilice šířila dále. Zásadní reforma církevně-slovanské cyrilice byla provedena v Rusku za Petra Velikého v letech 1708-1711, kdy byla některá písmena upravena a jiná méně používaná písmena vypuštěna.

Question: Je starší cyrilice, nebo hlaholice?

Answer: hlaholici


Mérida (Španělsko)

Context: Mérida (Španělsko) Mérida Mérida znak vlajka Poloha Souřadnice 38°54′57″ s. š., 6°20′ z. d. Nadmořská výška 217 m n. m. Stát Španělsko Španělsko Autonomního společenství Extremadura Provincie Badajoz Okres Tierra de Mérida - Vegas Bajas Soudní okres Mérida Mérida Rozloha a obyvatelstvo Rozloha 865,6 km² Počet obyvatel 59 548 (2020)[1] Hustota zalidnění 68,8 obyv./km² Správa Starosta Antonio Rodríguez Osuna (od 2015) Oficiální web www.merida.es PSČ 06800 Označení vozidel EX multimediální obsah na Commons Některá data mohou pocházet z datové položky. Mérida, založená v roce 25 př. n. l. pozdějším římským císařem Augustem jako Emerita Augusta, je hlavním městem španělského autonomního společenství Extremadura. Nachází se v provincii Badajoz a podle údajů z roku 2010 zde žije 57 127 lidí. Zdejší archeologická lokalita byla v roce 1993 zařazena ke světovému dědictví UNESCO. Podle některých zdrojů (Oxfordský slovník svatých) se zde nacházejí ostatky jednoho z Ježíšových učedníků – Jakuba Staršího. (I když některými prameny je za toto místo považována mnohem slavnější lokalita – poutní město Santiago de Compostela). Podnebí Mérida má středozemní kontinentální klima, které je ovlivňováno atlantským oceánem omývajícím portugalské pobřeží. Zimy jsou mírné a teplota málokdy spadne pod 0 °C. Léta jsou horká a teplota příležitostně překračuje 40 °C. Roční srážky se pohybují okolo 450 až 500 mm. Největší počet srážek připadá na listopad a prosinec. Léta jsou suchá. Období sucha se, stejně jako v celém jižním Španělsku, pravidelně vrací v cyklech, které trvají od 2 do 5 let. Na podzim je počasí velmi nestabilní, neustále se střídají období sucha se silnými bouřkami. Demografie Populace Méridy z let (1842–2010) 1842 1857 1860 1877 1887 1897 1900 1910 1920 3 780 5 505 5 975 7 390 10 063 10 886 11 168 14 633 15 502

Question: Kolika stupňů Celsia mohou dosahovat letní teploty v Méridě?

Answer: 40


Reálné číslo

Context: Tato nula pak přirozeně dělí reálná čísla na kladná a záporná. Jiný způsob představy reálných čísel jsou desetinné rozvoje, které mohou být konečné i nekonečné. Nejběžnější matematicky přesný způsob definice reálných čísel jsou tzv. Dedekindovy řezy. Reálná čísla tvoří v algebraickém smyslu těleso, což speciálně znamená, že je můžeme sčítat, odčítat, násobit a dělit a s výjimkou dělení nulou nám vždy vyjde nějaké reálné číslo. Dělíme je na racionální (vyjádřitelná zlomkem) a iracionální (ostatní), nebo na algebraická (která můžeme najít jako kořeny mnohočlenu s celočíselnými koeficienty) a transcendentní (ostatní). Reálná čísla jsou ústřední objekt zkoumání reálné analýzy. Množina všech reálných čísel se označuje R nebo ℝ Zápis ℝ označuje n-rozměrný vektorový prostor reálných čísel. Pokud se použije při označení nějakého matematického objektu přívlastek reálný, myslí se tím, že se s tímto objektem pracuje na tělese reálných čísel. Například reálná matice, reálný polynom či reálná Lieova algebra. Pro každé reálné číslo : : : a : : {\displaystyle a} je definována jeho absolutní hodnota : : : : | : a : | : : : {\displaystyle |a|} jako : : :. a : : {\displaystyle a} , pokud je : : : a : : {\displaystyle a} nezáporné a : : : − a : : {\displaystyle -a} , pokud je : : : a : : {\displaystyle a} záporné, jejíž geometrický smysl je vzdálenost obrazu čísla od obrazu nuly na číselné ose. Zlomky byly používány Egypťany kolem roku 1000 př. n. l. Okolo roku 500 př. n. l. si řečtí matematici v čele s Pythagorem uvědomili potřebu iracionálních čísel. Záporná čísla byla objevena indickými matematiky okolo roku 600 n. l. a krátce nato znovuobjevena v Číně. V Evropě nebyla obecně přijata do 17. století. Rozvoj kalkulu v 18. století znamenal využívání celé množiny reálných čísel bez jejich přesného zavedení. Rigorózně definoval reálná čísla poprvé Georg Cantor v roce 1871. Axiomaticky mohou být reálná čísla zavedena jako úplně uspořádané těleso v tom smyslu, že každá neprázdná shora omezená podmnožina R má nejmenší horní závoru, tzv. supremum. To se nazývá Dedekindova úplnost.

Question: Kdy byly používány zlomky Egypťany?

Answer: kolem roku 1000 př. n. l.


Karel

Context: Karel je celoevropsky rozšířené velice oblíbené mužské jméno, používané i hlavami států. Jméno Karel vzniklo z germánského slova karlaz, což znamená "svobodný muž". Ve staroangličtině přežilo jako churl (staroanglicky "ċ"). Pod vlivem slávy císaře Karla Velikého se velice rozšířilo a v češtině, polštině, chorvatštině, srbštině a maďarštině zdruhovělo: označuje krále. V Česku slaví Karlové svátek 4. listopadu nebo podle staršího kalendáře 28. ledna. Ženská podoba jména je Karla neboli Karlička a Karolína. Domácká podoba jména také Kája, Karlík nebo Karlíček. Kája, Karlík, Karlíček, Karlos, Kódl Následující tabulka uvádí četnost jména v ČR a pořadí mezi mužskými jmény ve srovnání roků, pro které jsou dostupné údaje MV ČR – lze z ní tedy vysledovat trend v užívání tohoto jména: Změna procentního zastoupení tohoto jména mezi žijícími muži v ČR (tj. procentní změna se započítáním celkového úbytku mužů v ČR za sledované roky 1999–2015) je − %, což svědčí o poměrně značném úbytku obliby tohoto jména. V roce 2006 se podle údajů ČSÚ jednalo o 34. nejčastější mužské jméno u novorozenců, avšak v roce 2012 klesla oblíbenost na 39. místo. Nejvíce nově narozených Karlů (podle dat portálu Kdejsme.cz) bylo v roce 1947, a to 2929. V roce 2015 pouze 288 novorozenců bylo pojmenováno Karel, což činí pokles o -90,17%. Carl (anglicky) Carles (katalánsky) Carlo (italsky) Carlos (španělsky, portugalsky) Charles (anglicky, francouzsky) Charlie (anglicky) Karl (německy, švédsky. , dánsky) Karol (polsky, slovensky) Karel (nizozemsky) Karlo (chorvatsky) Karel Veliký (742–814). král a císař Karel I. Flanderský (1084? –1127), hrabě flanderský Karel Boromejský (1538–1584), Karel Evžen z Mazenodu (1782–1861) Karl Leisner (1915–1945), německý. kněz, umučený v Dachau; blahořečen 1966 Karel Lwanga ((1860 nebo 1865 – 1886), katolický křesťan, upálený v Ugandě Karel Veliký, král franský (768–814) a římský císař (800–814) Karel II. Holý, římský císař (875–877) a první západofranský král Karel III. Tlustý, římský císař (876–887, †888) Karel III. Francouzský, západofranský král Karel IV., římský císař (1355–1378) Karel V., římský císař (1519–1556, †1558) Karel VI., římský císař (1711–1740) Karel VII. Albrecht, římský císař (1742–1745) Karel I. (1887–1922), císař rakouský a jako Karel IV. král uherský (1916–1918) Karel z Provence (asi 845 – 863), král Burgundska a Provence Karel IV. Španělský (1748-1819), španělský král angličtí Karel I. Stuart (1600–1649), král Velké Británie a Irska Karel II.

Question: Kterého dne se slaví podle českého kalendáře svátek mužského jména Karel?

Answer: 4. listopadu


Markvart z Annweileru

Context: Markvart z Annweileru Markvart z Annweileru Narození 12. století Úmrtí 1202Patti Příčina úmrtí úplavice Povolání politik multimediální obsah na Commons Některá data mohou pocházet z datové položky. Markvart z Annweileru (německy Markward von Annweiler, italsky Marcovaldo di Annweiler, zemřel 1202 Patti) byl říšský ministeriál, účastník třetí křížové výpravy a štaufský regent sicilského království. Život Markward von Annweiler Markward byl původně říšským ministeriálem, poprvé je písemně doložen roku 1184 jako společník mladého římského krále Jindřicha, syna císaře Fridricha Barbarossy.[1] Roku 1189 vyrazil s císařem na kruciátu do Svaté země,[2]. byl jedním z jeho poslů k byzantskému císaři.[3] Po krachu výpravy se vrátil do Říše a v letech 1193-1195 se podílel na dobývání Sicílie a za odměnu mu Jindřich VI. udělil svobody a připsal vévodství Ravennu, Romagnu a anconskou marku.[4] Roku 1197 společně s maršálkem Jindřichem z Kadeln utopil v krvi protištaufské normanské povstání na Sicílii. „ Nebylo žádného útočiště pro obyvatelé té země, kromě jediného hradu San Giovanni, který byl mezi pevnostmi onoho kraje nejpevnější a nejlépe opevněný přirozenou polohou... “ — Ansbert[5] Soudní proces se vzbouřenci byl na svou dobu neobvykle krutý. Zajatci byli upáleni či zaživa rozřezáni pilou nebo nabodnuti na kůl. Jejich vůdci na hlavu přibili rozžhavenou železnou korunu. Zastrašení Normanů bylo díky tomuto morbidnímu divadlu úspěšné.[6] Přípravy na novou křížovou výpravu do Svaté země byly přerušeny nečekaným skonem Jindřicha VI. a Markward se dostal do konfliktu s královskou vdovou Konstancií, která byla normanské krve a jménem tříletého syna zrušila vazby vytvořené zesnulým manželem mezi vládou Sicílie a Říší.

Question: Které křížové výpravy se zúčastnil Markvart z Annweileru?

Answer: třetí


Gottfried Wilhelm Leibniz

Context: To platí i pro zlo morální. Nedokonalá bytost chybuje a hřeší. Leibniz usiloval o převedení veškerého poznání na jednoznačné pojmy (žádná mnohoznačnost, nejasnost, vágnost) a posléze vyjadření těchto pojmů pomocí odpovídajících symbolů (characteristica universalis, neboli univerzální charakteristika, univerzální symbolická řeč). Nicméně už za svého života dospěl Leibniz k tomu, že vytvoření jednotného a jasného univerzálního systému není možné. Leibniz rozlišoval mezi pravdami faktu (vérités de fait) a pravdami rozumu (vérités de raison). Pravdy faktu, neboli nahodilé pravdy, platí pouze v některých možných světech (předchůdci Kantových syntetických soudů nebo Hobbesova sčítání). Kdežto pravdy rozumu, neboli nutné pravdy, platí ve všech možných světech (předchůdci Kantových analytických soudů nebo Hobbesova odčítání). Princip identity nerozlišeného (identitas indiscernibilium), neboli Leibnizův princip, tvrdí, že všechny metafyzické rozdíly jsou esenciální. Nemohou existovat dvě nerozlišitelné věci. Existují jen individua a všechny obecné pojmy, jak je známe, jsou pouze abstraktní. Tím Leibniz došel k tomu, že prostor a čas jsou relativní (v rozporu s Newtonem). V jeho rozsáhlém díle nacházíme celou řadu rozporů, které dokumentují, jak se vyvíjelo a měnilo myšlení tohoto všestranného a neobyčejně plodného autora. 1663: Disputatio De Principio Individui 1666: De Arte Combinatoria 1667: Nova methodus discendae docendaeque jurisprudentiae 1671. : Hypothesis Physica Nova 1673: Confessio philosophi (Filosofovo vyznání) 1684: Nova methodus pro maximis et minimis 1688: Discours de métaphysique (Metafyzické pojednání) 1695: Systè nouveau de la nature et de la communication des. substances (Nová soustava přírody a komunikace substancí) 1703: Explication de l'Arithmétique Binaire 1704: Nouveaux Essais sur L'entendement humain (Nové eseje o lidském rozumu) 1707 – 1711: Scriptores rerum. Brunsvicensium, 3 sv. (sbírka pramenů k velfským a dolnosaským dějinám) 1710: Essais de théodicée ou sur la bonté de Dieu, la liberté de l'homme et l' origine du mal (Theodicea. Teodicea neboli o boží dobrotě, lidské svobodě a původu zla) 1714: Principes de la Nature et de la Grâce fondés en Raison (Principy přírody a milosti založené na rozumu) 1714: La Monadologie (Monadologie) 1759 (posmrtně): Protogaea oder Abhandlung von der ersten Gestalt der Erde und den Spuren der Historie in Denkmalen der Natur LEIBNIZ, Gottfried Wilhelm. Monadologie a jiné práce. Přel. Jindřich Husák.1. vyd. Praha: Svoboda, 1982. 175 s. LEIBNIZ, Gottfried Wilhelm. Nové úvahy o lidské soudnosti od auktora systému předzjednané harmonie.

Question: V jakém tvrzení se Leibniz neztotožnil s Newtonem?

Answer: prostor a čas jsou relativní


Gibson Les Paul

Context: Les Paul je jeden z nejznámějších modelů kytar vyráběných společností Gibson. S jejím návrhem ve 40. letech 20. stol. přišel kytarista Les Paul. Ten byl však zprvu Gibsonem odmítnut - bylo si na něj vzpomenuto až poté, co velká konkurence v podobě Lea Fendera začala vyrábět elektrické kytary s plným tělem - model Fender Esquire a později známější Fender Telecaster. Tenkrát údajně zazněla legendární věta: "Najděte toho chlápka, co má to koště se snímačema! " - tak totiž bylo přezdíváno prvnímu prototypu jeho designu, jež nesl název "The Log". Kytary Les Paul zprvu příliš populární nebyly (dokonce se ve své prvotní inkarnaci roku 1960 přestaly vyrábět) - svou slávu si vydobyly až přibližně v polovině 60. let, kdy si je oblíbilo mnoho proslulých kytaristů (nejen) britské vlny blues 60. let, např. Peter Green, Eric Clapton, Mike Bloomfield, Jimmy Page, a v desetiletích následujících i velká spousta dalších, jako například Slash, Ace Frehley nebo Zakk Wylde. Nejčastější kombinace snímačů, jež se pro Les Pauly stala naprostým standardem, je HH (tzn. 2x humbucker - dvoucívkový elektromagnetický kytarový snímač), avšak první modely byly vybaveny snímači typu P-90 (Gibson varianta klasického jednocívkového el.mag. snímače, typického pro kytary Fender). Snímače P90 jsou dodnes přítomny na některých modelech, které Gibson vyrábí (hlavně na Reissue modelech, tedy těch, které přísně imitují produkci Gibsonu z 50. let). Gibson Les Paul je jedna z nejuniverzálnějších elektrických kytar. Kytaristy, již ji používají, je možné najít všude napříč žánry. Nejtypičtější vizuální úpravou je tzv. "burst" (typický přechod laku dvou barev, u nějž barva, jež je uprostřed, většinou formuje tvar kapky). Hlavním znakem kytary je bezpochyby její tvar. Jejími hlavními částmi jsou: Pevná kobylka Kytara má lepený krk (tzn. spoj není šroubovaný jako např. u kytar Fender) Nejčastěji klenutá horní deska Trojcestný přepínač snímačů (Treble - kobylkový snímač, Rhythm - krkový snímač, střed - oba. ) Potenciometry - hlasitost a tónová clona pro každý snímač Tělo je u původních a většiny Reissue modelů vždy masiv (spodní deska mahagon, horní javor), v minulosti se však originální LP vyráběly i z jiných dřevin jako např. lípa, javor, a v dnešní době je u většiny produkce prováděna redukce hmotnosti (buďto vyvrtávání děr, tzv. swiss cheese, nebo přímo komorování, tzv. chambering).

Question: Jaká firma vyrábí kytary Les Paul?

Answer: Gibson


Městys

Context: V Rakousku se nazývá Marktgemeinde (doslova "trhová obec"). V jiných německojazyčných oblastech se nazývá Flecken, Marktflecken, Markt a podobně. V Dánsku se nazývalo flæ, ve Švédsku köping. Francouzský historický ekvivalent je přibližně bourg, anglický borough. V Estonsku se odpovídající typ sídla nazývá alev. Administrativně se však rozlišuje ještě sídelní mezistupeň mezi vesnicí a městysem, alevik (česky překládáno jako "městečko" nebo "malý městys"). Městyse existovaly na území historického polsko-litevského státu (zhruba nynější Polsko, Bělorusko, Litva, část Lotyšska a západ nynější Ukrajiny) i před socialismem, tehdy se používal polský pojem miasteczko (ruský výraz м je přibližným přepisem polského výrazu do cyrilice), litevský miestelis, lotyšsky miests, ukrajinsky м, v jidiši ש (štetl). Velmi přibližným ekvivalentem v bývalém SSSR byl (a v některých postsovětských zemích dodnes je) pojem sídlo městského typu, rusky п г т, ukrajinsky с м т, bělorusky п г т. Kritéria pro přiznání tohoto statutu se značně lišila (a v Rusku dodnes liší) v jednotlivých subjektech federace. Největší co do počtu obyvatel je Paškovskij v Krasnodarském kraji se 46 000 obyvatel, nejmenší nedosahují ani stovky obyvatel. Tato kategorie sídel (Osiedle typu miejskiego) existovala podle sovětského vzoru i v socialistickém Polsku v letech 1954 až 1972.

Question: Jak se nazývá typ obcí velikostně a významově stojící mezi městem a vsí?

Answer: Městys


Irácká vlajka

Context: Vlajka Iráku má podle vzoru egyptské trikolóry tři vodorovné pruhy v barvách červené, bílé a černé. V prostředním, bílém pruhu je zelený arabský nápis Allā Akbar ("Bůh je veliký").Červená barva symbolizuje statečnost v boji, bílá šlechetnost, černá islámské vítěze v minulosti a zelená je barvou islámu.Poslední změna vlajky se uskutečnila v roce 2008. Stejný vlajkový vzor (až na poměr stran listu 1:2) měla v letech 1963–1971 i Sýrie. Kromě Iráku je použita tato trikolóra také na vlajkách Egyptu, Jemenu, Súdánu a Sýrie (místo nápisu doplněna o znak, klín nebo hvězdy). == Historie == Velká část Iráku se nachází mezi řekami Eufrat a Tigris. Toto území je od starověku známé jako Mezopotámie. Od 6. století př. n. l. bylo součástí Perské říše a po roce 633 bylo dobyto Araby. V roce 1534 bylo území dnešního Iráku připojeni k Osmanské říši. Prvními státními vlajkami vyvěšovanými na území dnešního Iráku byly Osmanské vlajky. Do roku 1844 byly vlajky Osmanské říše tvořeny červeným listem s bílým půlměsícem a bílou osmicípou hvězdou. Známa je i varianta se třemi půlměsíci (nejsou obrázky). Roku 1844 byla hvězda změněna na pěticípou.Po začátku I. světové války obsadila na konci roku 1914 britsko-indická vojska Basru a postupně dobývala celý Irák. Toto dobývání bylo dokončeno 30. října 1918 a na celém území se začala vyvěšovat vlajka Spojeného království. Již v červnu 1920 vypuklo protikoloniální povstání ale 11. listopadu se stal Irák mandátním územím Společnosti národů spravovaným Spojeným královstvím. Povstalci užívali vlaku, vycházející z vlajky království Hidžáz z roku 1917, kterou tvořily tři pruhy: černý, zelený a bílý. U žerdi byl pak červený, pravoúhlý klín. Panarabské barvy představovaly arabské dynastie: černá Abbásovce, zelená Fátimovce, bílá Umajjovce a červená Hášimovce. Není obrázek.23. srpna 1921 bylo pod britským protektorátem vyhlášeno Irácké království. Králem se stal Fajsal I. (mimochodem bratr jordánského krále Abdalláha I.). V této souvislosti byla zavedena první irácká státní vlajka o poměru 1:2. Ta byla stejná jako vlajka povstalců z roku 1920, v červeném klínu však byly pod sebou umístěny dvě bílé sedmicípé hvězdy. Dvě hvězdy symbolizovaly to, že se Irák stal po Sýrii (včetně Zajordánska) druhým státem v připravované panarabské federaci, v které měl každý člen připojit další hvězdu. (Jordánská vlajka má jednu sedmicípou hvězdu na své stejné vlajce dodnes). Sedm cípů hvězd symbolizuje sedm úvodních veršů koránu. Není obrázek. V květnu roku 1922 bylo, pro lepší rozeznatelnost vlajky, změněno pořadí pruhů. Z vlajky černo-zeleno-bílé se stala černo-bílo-zelená.

Question: Jakou barvu mají tři vodorovné pruhy na vlajce Iráku?

Answer: červené, bílé a černé


Praha

Context: Zahrnuje větší podporu zeleně, lepší hospodaření s vodou, vytváření nových vodních ploch či zadržování vody v půdě. Přehled průměrné teploty a srážek podle měsíců Praha je podobně jako jiná velká města sužována zhoršenou kvalitou ovzduší a často se zde tvoří smog. Hlavní podíl na znečištění má prašný spad (tzv. lehký polétavý prach s částicemi do velikosti 10 mikrometrů), dále pak také zvýšená koncentrace oxidů dusíku, v letních měsících také přízemního ozónu. Největší koncentrace škodlivin byla naměřena ve čtvrtích u průmyslových podniků a především ve stopě hlavních silničních tahů (Pražský a Městský okruh + jejich radiály): na Novém Městě, Smíchově, Pankráci, Roztylech, Uhříněvsi, Vysočanech. Míra škodlivin je pravidelně kontrolována, nicméně například při požáru tržnice v Libuši nebyli občané o jejich zvýšeném obsahu v ovzduší informováni. Praha je v porovnání se zbytkem ČR výrazně bohatším regionem a svojí ekonomickou silou a převyšuje evropský průměr (v roce 2011 se ve studii Eurostatu umístila jako 9. nejbohatší region v Evropě a druhý nejbohatší region ve střední a východní Evropě, před ní se umístila jenom Bratislava). Hlavní město Praha patří tradičně k nejdůležitějším hospodářským centrům Česka. Vedle význačného filmového průmyslu a zřejmě nejvýznačnějšího odvětví, turistiky, se zde nachází i mnoho závodů zpracovatelského průmyslu. Hrubý domácí produkt v pražském kraji obnášel roku 2002 kolem 620 miliard Kč (tzn. 25,7 % celkového HDP v tržních cenách; v přepočtu na hlavu to činí 226 % celorepublikového průměru). Praha dlouhodobě vykazuje, v porovnání se zbytkem ČR, výrazně nižší podíl obecně ekonomicky neaktivních jedinců i nezaměstnaných. Míra zaměstnanosti se v Praze pohybuje kolem 60 %, v porovnání s 55 % v celé ČR, míra nezaměstnanosti se potom v Praze pohybuje kolem 2–3 %, v porovnání s 6–9 % v celé ČR. V Praze jsou také běžné výrazně vyšší mzdy, než ve zbytku ČR. Medián hrubých měsíčních mezd činil v roce 2009 v Praze 28 386 Kč, kdežto v celé ČR jen 22 229 Kč. Velice znatelné je také zaměření ekonomické činnosti v Praze na oblasti služeb a další činnosti terciérního sektoru, který zaměstnává asi 80 % ekonomicky aktivních Pražanů, v porovnání s celou ČR, kde terciérní sektor zaměstnává pouze 58 % ekonomicky aktivních. Analogicky obrácená je situace v průmyslovém (sekundárním) a zemědělsko-těžebním (primárním) sektoru, které v Praze zaměstnávají 20 % respektive 0 % ekonomicky aktivních obyvatel, kdežto v celé ČR 39 %, respektive 3 %. Specifický pro Prahu je také zvýšený podíl ekonomicky aktivních jedinců, kteří v Praze nebydlí, ale za prací do Prahy cestují.

Question: Jaký byl hrubý domácí produkt v pražském kraji v roce 2002?

Answer: 620 miliard Kč


Registrované partnerství ve Švýcarsku#Stejnopohlavní manželství

Context: Registrované partnerství ve Švýcarsku Tento článek potřebuje úpravy. Můžete Wikipedii pomoci tím, že ho vylepšíte. Jak by měly články vypadat, popisují stránky Vzhled a styl, Encyklopedický styl a Odkazy. Konkrétní problémy: formulace, vzhled a styl Švýcarsko umožnilo stejnopohlavním párům uzavírat registrované partnerství od 1. ledna 2007 po kladném výsledku referenda z roku 2005. Ústavní novela, která by jim zpřístupnila institut manželství, je momentálně[kdy? ] v legislativním procesu. Aby prošla, je zapotřebí většinová podpora obyvatelstva napříč všemi kantony v referendu, které je v případě změn ústavy obligatorní. Registrované partnerství Stejnopohlavní soužití v Evropě Stejnopohlavní manželství Registrované partnerství Neregistrované soužití Neuznáváno či neznámo Manželství striktně vymezeno jako svazek muže a ženy V celonárodním referendu konaném 5. června 2005 podpořilo 58 % Švýcarů návrh zákona o registrovaném partnerství, který garantuje stejnopohlavním párům žijícím v něm vesměs stejná práva jako mají manželé - status blízké osoby, rovné zdanění, sociální zabezpečení, pojišťovnictví, společný majetek a bydlení. Zákon o registrovaném partnerství momentálně negarantuje homosexuálním párům následující: Společné osvojení dětí Přístup k asistované reprodukci Obtížnější způsob získání trvalého pobytu pro cizince. Manželé švýcarských občanů mají ze zákona právo na rychlé získání občanství. Stejný přístup není garantovaný ani u stejnopohlavních manželství uzavřených v zahraničí. Ta jsou ve zdejších zákonech uznávána jako registrovaná partnerství. Oficiálním názvem institucionalizovaných stejnopohlavních svazků je v němčině „Eingetragene Partnerschaft“, ve francouzštině „partenariat enregistré“ a „unione domestica registrata“ v italštině. Návrh přijala Národní rada v poměru hlasů 111:72 3. prosince 2003 a Rada států 3. června 2004 s drobnými úpravami.[1][2] Národní rada jej znovu přijala 10..

Question: Co je ve Švýcarsku podmínkou zahájení legislativního procesu pro schválení ústavní změny, která by legalizovala stejnopohlavní manželství?

Answer: referendu


Ferdinand de Saussure

Context: Ferdinand Mongin de Saussure již od malička vykazoval známky nesmírného talentu a intelektuálních schopností. Po roce studia latiny, řečtiny, sanskrtu a řady dalších kurzů na Ženevské univerzitě, začal v roce 1876 pracovat na Lipské univerzitě. Po dvou letech, ve věku 21 let, studoval Saussure rok v Berlíně, kde napsal svou jedinou plnohodnotnou práci Mémoire sur le systè primitif des voyelles dans les langues indo-européenes (Pojednání o primitivním vokalickém systému v indoevropských jazycích). Vrátil se do Lipska, kde získal v roce 1880 doktorát. Brzy poté se Saussure přemístil do Paříže, kde přednášel starobylé a moderní jazyky. V Paříži působil 11 let, v roce 1891 se vrátil do Ženevy. Po zbytek svého života přednášel sanskrt a indoevropštinu na Ženevské univerzitě. V roce 1906 začal Saussure vyučovat Kurz obecné lingvistiky a věnoval se mu až do své smrti v roce 1913. Související informace naleznete také v článku Kurs obecné lingvistiky. Saussurovo nejvlivnější dílo, Kurs obecné lingvistiky (Course de linguistique générale, česky 1989 v překladu Františka Čermáka), bylo vydáno po jeho smrti v roce 1916. Učinili tak jeho bývalí žáci Charles Bally a Albert Sechehaye na základě studentských poznámek ze Saussurových přednášek na Ženevské univerzitě. Kurs se stal jedním z kanonických děl lingvistiky 20. století. Nestalo se tak primárně kvůli jeho obsahu (mnoho myšlenek bylo již předtím předvídáno jinými jazykovědci 20. století), spíše pro inovativní přístup, který Saussure při pojednání lingvistických jevů použil. Ústřední myšlenkou Kursu je možnost analyzovat jazyk jako formální systém různých prvků bez ohledu na chaotickou dialektiku okamžité produkce a porozumění. Mezi příklady těchto prvků patří jazykový znak, označující, označované, referent. Saussure, ještě jako student, publikoval důležitou práci o indoevropské filologii, ve které předložil teorii sonantních koeficientů v praindoevropštině, aniž by blíže definoval jejich fonetickou podobu. Skandinávský vědec Hermann Möller navrhl, že by mohlo jít o laryngální konsonanty, což vedlo ke vzniku laryngální teorie. Má se zato, že právě ty problémy, kterým Saussure čelil ve snaze vysvětlit, jak dokázal formulovat systematické a prediktivní hypotézy o neznámých lingvistických datech na základě těch známých, podnítily rozvoj strukturalismu. Saussurovy předpoklady o existenci prapůvodních koeficientů/laryngál a jejich vývoji se potvrdily jako pravdivé o padesát let později po nálezu a rozluštění chetitštiny. Obrázky, zvuky či videa k tématu Ferdinand de Saussure ve Wikimedia Commons Seznam děl v Souborném katalogu ČR, jejichž autorem nebo tématem je Ferdinand de Saussure

Question: Jak se česky jmenuje nejdůležitejší dílo Ferdinanda de Saussure?

Answer: Kurs obecné lingvistiky


Stmívání (sága)

Context: Související informace naleznete také v článku Stmívání (filmová série). Stmívání (anglicky The Twilight Saga) je série čtyř románů s upíří tematikou americké autorky Stephenie Meyerové. Tyto romány pojednávají období v životě Isabelly "Belly" Swanové, dospívající dívky, která se přestěhuje z Arizony do městečka Forks ve státě Washington ke svému otci Charliemu Swanovi. Bella v nové škole najde spoustu přátel nejvíce ji zaujme Edward Cullen . I když jí přátelé říkají, že rodina Cullenových je zvláštní, Bella je do Edwarda velmi zamilovaná. Bella si všimne na Edwardovi jeho zvláštní schopnosti. Bella je zvědavá, a když tak pátrá, později se dopátrá, že je Edward upír. Nemá z něj strach a chce aby z ní taky udělal upíra. Příběh je z valné části napsán z pohledu dospívající Isabelly (Belly) Swanové, v závěru třetí knihy a v knize čtvrté jsou však vloženy části vyprávění jedné z postav, Jacoba Blacka. Půlnoční slunce, "pátý", nedokončený díl ságy, se věnuje příběhu první knihy z pohledu Edwarda Cullena, který je po Belle druhou hlavní postavou. První díl ságy Stmívání (anglicky Twilight) byl publikován roku 2005, následovaly knihy Nový měsíc (anglicky New Moon), Zatmění (anglicky Eclipse) a Rozbřesk (anglicky Breaking dawn). Do ságy lze řadit i nedokončené Půlnoční slunce (anglicky Midnight Sun), které ještě není vydané. Od vydání prvního románu, Twilight, v roce 2005, získaly knihy obrovskou popularitu a komerční úspěch po celém světě. Sága Stmívání je všeobecně označována jako upírská romance pro mladé čtenáře. První kniha se v roce 2008 dočkala filmového zpracování a žánrově se jedná o akční romantický fantasy thriller. Bella Swanová se stěhuje z Phoenixu v Arizoně, aby žila se svým otcem ve městě Forks ve státě Washingtonu a umožnila tak své matce cestovat s jejím novým manželem, hráčem nižší baseballové ligy. Poté, co se Bella přestěhuje do Forks, potkává tajemného, pohledného mladíka Edwarda Cullena, který ji proti vlastní vůli velmi přitahuje. Nakonec Bella poznává, že Edward je členem rodiny upírů, která raději pije krev zvířat než lidskou krev.

Question: Kdo napsal sérii knih Stmívání?

Answer: Stephenie Meyerové


Srbsko

Context: Srbsko (srbsky С / Srbija, oficiálně Republika Srbsko, Р С) je republika v centru Balkánského poloostrova. Hlavním městem je Bělehrad. Jako samostatný stát vzniklo 5. června 2006 po rozpadu soustátí Srbsko a Černá Hora, kdy Černohorci rozhodli těsnou většinou pro vystoupení ze společného státu v referendu konaném 21. května 2006. Dne 17. února 2008 pak došlo k jednostrannému vyhlášení samostatnosti provincie Kosovo, což vedlo k napětí na mezinárodním i vnitropolitickém poli. Srbsko sousedí na severu s Maďarskem, na východě s Rumunskem a Bulharskem, na jihu s Makedonií, na jihozápadě s Černou Horou a dále s Albánií nebo mezinárodně plně neuznaným Kosovem, na západě pak s Bosnou a Hercegovinou a Chorvatskem. Srbsko je kandidátskou zemí Evropské unie. Podrobnější informace naleznete v článku Dějiny Srbska. Počátky srbského státu jsou spojeny se dvěma historickými územími, s vnitrozemskou Raškou a s přímořskou Dukljou (Zetou). Kromě nich existovalo v raném středověku několik dalších nezávislých předstátních útvarů (Mačva, Braničevsko). Sjednocený srbský stát vznikl poměrně pozdě, až ve vrcholném středověku. Formování Srbska bylo v rámci Balkánu jedním z nejkomplikovanějších procesů středověku. Střídavý tlak sousední Byzance, Bulharska, Uher a později Osmanské říše se podepsal na politickém, ekonomickém i historickém vývoji srbské země. Ovlivněno bylo i náboženské myšlení a tím i kultura, která byla v rámci Srbska velice různorodá. Během 6. století do oblasti přišli Slované (Srbové). Jako v celé oblasti vlivu Východořímské říše se zde po církevním schizmatu prosadilo pravoslavné křesťanství. V polovině 10. století vzniklo první království v Rašce, kterému vládl Časlav Klonimirović. Největší moci dosáhlo středověké Srbsko za vlády dynastie Nemajnićů. Car Dušan Veliký (1331 – 1355) připojil k Srbsku většinu západního Balkánu i velkou část Řecka a byl považován vedle Karla IV. za nejmocnějšího vladaře tehdejší Evropy. Zlomem v dějinách Srbska byla bitva na Kosově poli v roce 1389, po níž se Srbsko postupně dostávalo pod nadvládu Osmanské říše. Definitivně zanikl srbský stát roku 1455, kdy Osmané dobyli jeho hlavní město.

Question: Je Srbsko kandidátskou zemí Evropské unie?

Answer: Srbsko je kandidátskou zemí Evropské unie.


Nový Jičín

Context: Nový Jičín (německy Neutitschein) je město v Moravskoslezském kraji, 34 km jihozápadně od Ostravy na řece Jičínce. Žije zde téměř 24 tisíc obyvatel. Je známé především pravidelným čtvercovým náměstím s podloubím a historickým renesančním domem Stará pošta, Žerotínským zámkem a bohatou česko-německou historií. Sídlí zde také Muzeum Novojičínska. Historické jádro města je městskou památkovou rezervací. Roku 2001 byl vyhlášen Historickým městem roku, v roce 2015 pak novojičínské náměstí získalo ocenění "Nejkrásnější náměstí v ČR". Novojičínské vlakové nádraží ve stejném roce získalo ocenění "Nejkrásnější nádraží v ČR". Nový Jičín je sídlem známé firmy Tonak a zemřel zde slavný generál Ernst Gideon von Laudon. Související informace naleznete také v článku Dějiny Nového Jičína. Ruka vystupující z oblaku, která drží polovinu zavinuté střely v červeném poli. Stříbrná zavinutá střela v červeném poli byla znakem pánů z Kravař, městský znak Nového Jičína využívá část této figury. Původní podobu znaku máme vyobrazenou na nejstarší zachované pečeti města z roku 1398. O názvu města existuje několik pověstí. Podle jedné z pověstí bylo město pojmenováno podle udatné dcery majitele starojického hradu Jitky, která se kvůli záchraně malého chlapce pustila do boje s medvědem. Před rozzuřeným zraněným zvířetem ji zachránil pastýř, její budoucí manžel. Na místě, kde byla zachráněna, nechala Jitka postavit kapličku. Vedle ní pak její manžel postavil lovecký zámek, věnovaný Jitce, tedy Jitčin, později Jičín. Podle vědecké teorie je jméno města odvozováno od slovanského slova dik, divoký kanec, který se na tomto území vyskytoval v hojném počtu. Odtud zprvu Dičín, později Jičín. Tuto teorii potvrzuje také jméno nedalekého kopce Svinec. Nejstarší písemná zpráva o městě pochází z r. 1313, kdy král Jan Lucemburský vydal ve prospěch města listinu, která mu uděluje právo vybírat clo a mýto. Proto váže Nový Jičín svůj vznik s datem udělení tohoto privilegia. Zakládací listina města se nedochovala. Předchůdcem města byla osada pod hradem Starý Jičín.

Question: Jaké firmy sídlí v Novém Jičíně?

Answer: Tonak


Puzzle

Context: Název puzzle (vyslovuje se "pɐ"; v češtině též zdomácněla počeštěná žertovná výslovnost "pucle") pochází z angličtiny, kde toto slovo označuje jakoukoli skládačku, hříčku, nebo také křížovku i v přeneseném smyslu slova. Skutečným ekvivalentem je ale jigsaw puzzle, popisující skládačku vzniklou rozřezáním pomalovaného prkénka lupénkovou pilou nebo laserem. Skládání puzzle se dá označit jako tvůrčí činnost, která rozvíjí logické myšlení. Z jednotlivých dílků, které do sebe musejí přesně zapadat, se složí kýžený tvar či obrazec. Existuje také tzv. puzzle ball, kde jsou dílky zaoblené tak, že po složení z nich vznikne koule. (Puzzle ball také tvoří logo Wikipedie). Puzzle se může skládat třeba jen z několika velkých částeček (dětská), ale může jich být také několik tisíc. To už jde o puzzle pro pokročilé. Pokud skládáte početnější puzzle, je výhodné udělat si v rozložení částeček nějaký systém. Například na jednu hromádku dát všechny krajové částečky atd. 20 dílků, 24 dílků, 48 dílků, Mini 54 dílků, 60 dílků, 80 dílků, 99 dílků, 100 dílků, 200 dílků, 260 dílků,. 300 dílků, 400 dílků, 500 dílků, 750 dílků, 1000 dílků, 1500 dílků, 2000 dílků, 3000 dílků, 4000 dílků, 5000 dílků, 6000 dílků, 9000 dílků, 10000 dílků, 13200 dílků a 18000 dílků. Největší puzzle na světě je pojmenováno "Disney Moments" a tvoří jej 40 320 dílků. Vyrábí jej firma Ravensburger. Místo správné výslovnosti [pazl] se v Česku ujala zkomolenina pucle, případně puclík. Obrázky, zvuky či videa k tématu puzzle ve Wikimedia Commons Slovníkové heslo puzzle ve Wikislovníku

Question: Jaký je anglický ekvivalent po puzzle?

Answer: jigsaw puzzle


Německo

Context: V důsledku bombardování během války bylo zničeno mnoho měst a vznikly obrovské ztráty na kulturním dědictví. Po druhé světové válce byli zadrženi vrcholní nacisté a souzeni za válečné zločiny a genocidu v Norimberském procesu. === Východní a Západní Německo === Po kapitulaci Německa bylo jeho území rozhodnutím spojenců rozděleno do čtyř okupačních zón. Hlavní město Berlín obdrželo zvláštní čtyřmocenský status a byly v něm vytvořeny čtyři sektory. Všechny zóny a sektory přijaly více než 6,5 milionů etnických Němců vyhnaných z bývalých východních oblastí Německa a jiných oblastí do té doby obývaných Němci.Západní okupační zóny Německa, ovládané Spojenými státy americkými, Velkou Británií a Francií, byly sloučeny 23. května 1949 a vytvořily Spolkovou republiku Německo (Bundesrepublik Deutschland, neoficiální zkratka BRD, česky SRN). Ze sovětské okupační zóny se stala 7. října 1949 Německá demokratická republika (Deutsche Demokratische Republik, zkratka DDR, česky NDR). Neformálně byly tyto státní útvary známé jako "Západní Německo" a "Východní Německo". Hlavním městem NDR se stal Východní Berlín. Spolková republika Německo zvolila Bonn jako prozatímní hlavní město (vážným kandidátem byl také Frankfurt nad Mohanem), čímž zdůraznila svůj postoj, že vytvoření dvou německých států považuje za umělé a pouze dočasné řešení a že se Berlínu v budoucnosti vrátí jeho funkce jako hlavní město znovusjednoceného Německa.Západní Německo bylo založeno jako federální parlamentní republika se "sociálně tržním hospodářstvím" (soziale Marktwirtschaft). Od roku 1948 se západní Německo stalo hlavním příjemcem finanční a materiální podpory ze strany USA při poválečné obnově, poskytnuté evropským zemím podle Marshallova plánu, a využilo ji k rychlé přestavbě průmyslu.

Question: Jaká je neoficiální zkratka Německa?

Answer: BRD


Context: Kostel Nanebevzetí Panny Marie (Moravský Beroun) Kostel Nanebevzetí Panny Marie Místo Stát Česko Česko Souřadnice 49°47′38,92″ s. š., 17°26′24,99″ v. d. Další informace Ulice Lidická Kód památky 46236/8-135 (Pk•MIS•Sez•Obr) multimediální obsah na Commons Některá data mohou pocházet z datové položky. Farní kostel Nanebevzetí Panny Marie v Moravském Berouně je trojlodní halová stavba přechodného slohu s prodlouženým kněžištěm a závěrem. V koutě mezi severní lodí a kněžištěm stojí hranolová věž s vnějším válcovým schodištěm. Mezi opěráky kněžiště v ose kostela je grotta s Kristem v Getsemanské zahradě z roku 1750. Vnitřní zařízení kostela pochází z 18. a 19. století, kamenná křtitelnice je z konce 17. století a zvon na věži je z roku 1584 a pochází ze zaniklé vesnice Jestřebí.[1] Historie Kostel dal postavit v letech 1607-1610 kníže Karel z Münsterbergu jako evangelický luterský kostel Nejsvětější Trojice. Díky tomu se zachovaly původní empory, tedy tribunové vybavení, velmi časté u protestantských kostelů.[2] Pravděpodobně při opravě kostela a jeho rekatolizaci roku 1672 bylo zasvěcení změněno na současné Nanebevzetí Panny Marie. Kostel byl opravován po požárech v roce 1744 a 1799.[3] Při opravě 11. října 1960 kostelní báně byla otevřena makovice, z níž bylo vyjmuto velké válcové pouzdro, obsahující pět rukopisných celků z let 1610, 1672, 1751,1848 a 1922, postihujících časové období přes 350 let. Mezi dokumenty byl přehled správců moravskoberounské fary od roku 1571, byly zde potravinové lístky z přelomu let 1919/1920, náboj do pušky z 1. světové války, tři mince z přelomu 19. a 20. století a propagační plakát vyzývající k účasti na oslavách svěcení zvonů 15. Srpna 1922.

Question: Je kostel Nanebevzetí Panny Marie v Moravském Berouně dvojlodní stavba?

Answer: Farní kostel Nanebevzetí Panny Marie v Moravském Berouně je trojlodní halová stavba přechodného slohu s prodlouženým kněžištěm a závěrem.


Rejsek horský

Context: Rejsek horský (Sorex alpinus) je drobným zástupcem čeledi rejskovití (Soricidae), obývajícím především horské polohy. == Popis == Hlava s tělem měří 60–80 mm, ocas 53–71 mm, hmotnost 5-14 g. Tlama se dopředu zašpičaťuje. Špičky zubů jsou tmavě červené. Středně velký druh s poměrně dlouhým ocasem a velkými zadními tlapkami. Celé tělo má jak na hřbetě, tak i na bocích a na břiše jednobarevný černošedý tón, čímž se liší od ostatních našich rejsků. Další rozlišení je u zubů, první spodní stoličku má dvouhrotovou, jiní rejsci mají zub jednohrotový. Ocas je krátce osrstěný, dvoubarevný a minimálně stejně dlouhý jako hlava a tělo. Mláďata jsou světlejší. == Rozšíření == Obývá horské oblasti Evropy od Pyrenejí přes Alpy a pohoří střední Evropy po Karpaty a Balkán. === Výskyt v ČR === Při mapování výskytu savců byl zjištěn na Šumavě a jejím podhůří, v Blanském lese a Novohradských horách, na severu pak od Lužických hor přes Jizerské hory, Krkonoše, Orlické hory, Králický Sněžník, Hrubý Jeseník, Nízký Jeseník a Oderské vrchy po Beskydy, Javorníky a Bílé Karpaty. Mimo to byl jeho výskyt zaznamenán také ve Žďárských vrších. V Českém lese byl zjištěn pouze na německé straně. == Prostředí == Vyskytuje se především v horských oblastech v hustých travních porostech, lesích, ale i v oblastech nad hranicí lesa. Vyhledává vlhká místa a jehličnaté lesy ve výškách mezi 200–2500 m n. m. == Rozmnožování a potrava == Podobně jako rejsek obecný. Samice vrhá jednou až dvakrát ročně zhruba pět mláďat. == Odkazy == === Reference === === Literatura === ANDĚRA, Miloš; HORÁČEK, Ivan. Poznáváme naše savce. Praha: Mladá fronta, 1982. === Externí odkazy === Obrázky, zvuky či videa k tématu rejsek horský ve Wikimedia Commons Taxon Sorex alpinus ve Wikidruzích Rejsek horský na BioLib.cz

Question: Jakou barvu mají špičky zubů Rejska horského?

Answer: tmavě červené


Hermafrodit

Context: Je poměrně vzácné, vyskytuje se především u takových organismů, které by nebyly kvůli svému způsobu života schopny sehnat partnera k páření. Typickým příkladem jsou endoparazité, například tasemnice bezbranná. K sebeoplození dochází také u samosprašných rostlin. Jako hermafrodit se rovněž označuje defektní jedinec gonochoristických druhů, který má základy obou pohlavních orgánů (ženských i mužských). Zpravidla však nejsou funkční obě - buďto funguje jenom jedna nebo žádná. U člověka nebyl hermafrodit s oběma funkčními soustavami zaznamenán, zbylé dva případy ano.[zdroj? ] Nejvíce popularizovaným[zdroj? ] hermafroditem je jihoafrická atletka Caster Semenyaová. Podle australského listu Sydney Morning Herold má mužské i ženské pohlavní orgány. Testy prý mimo jiné prokázaly, že má místo vaječníků varlata. Intersexualita je stav, kdy se člověk narodí s více či méně nejednoznačným pohlavím. Někdy se nazývá též hermafroditismus. Intersexualita se jako anomálie vyskytuje i u zvířat, např. u prasat či u raků. V botanice je obdobou hermafrodita jednodomá rostlina, tj. vyšší rostlina, která vytváří buďto oba typy květů (samčí i samičí), nebo květy oboupohlavní. V říši rostlin toto uspořádání převládá.

Question: Jak se nazývá stav, kdy se člověk narodí s víceméně nejednoznačným pohlavím?

Answer: Intersexualita


Terry Pratchett

Context: V roce 1998 obdržel Řád britského impéria v hodnosti Officer za službu literatuře. Se sobě vlastní ironií to komentoval prohlášením ve smyslu "mám podezření, že 'službu literatuře' prokážu, když se zdržím dalších pokusů nějakou napsat". V roce 1999 mu byl udělen čestný doktorát literatury na universitě ve Warwicku. Jeho dcera Rhianna Pratchett (narozena 1976) je autorkou fantasy a novinářkou. Jako svoje záliby Pratchett uváděl "psaní, procházení, počítače, život". Dobře je znám také díky své zvláštní zálibě v pokrývkách hlavy, což je vidět na zadních stranách obálek originálních vydání většiny jeho knih. Ke konci roku 2007 bylo Pratchettovi diagnostikováno onemocnění Alzheimerovou chorobou. 1. ledna 2009 jej Alžběta II. jmenovala rytířem, díky čemuž mohl Pratchett používat titul sir. V roce 2009 Pratchett oznámil, že chce podstoupit eutanázii předtím, než se nemoc dostane do kritického stádia. 1. února 2010 byl vybrán, aby na toto téma přednesl přednášku Richarda Dimblebyho (od roku 1972 přednáší nějaká významná osobnost přednášku na aktuální téma). Přednáška se jmenovala Shaking Hands With Death (Potřást si rukou se smrtí / Smrtěm). Pratchett přednášku napsal, ale vzhledem ke svému zdravotnímu stavu ji nemohl přednést osobně, místo něj ji proto přečetl Pratchettův přítel herec Tony Robinson (Baldrick ze seriálu Černá zmije).

Question: Kdo jmenoval Pratchetta rytířem?

Answer: Alžběta II.


Microsoft Windows

Context: Update byl vyvíjen pod jménem Aniversary update (výroční aktualizace) a byl uveden 29. 7. 2016. Zpočátku ji provázelo několik problémů. Přinesla změnu uživatelského notifikačního centra a nabídky Start, nové animace, sjednocení jader s mobilní verzí Windows 10. Nové univerzální aplikace a například psaní perem na dotykovém displeji. Pomocí Cortany (Není dostupná v ČR) lze nyní provázat mobilní telefon s PC, tak jako u konkurenční značky Apple. Původně měl byt Redstone 1 uveden na konci roku 2016, ale byl odložen na počátek roku 2017, aby mohl být uveden společně s exkluzivními novinkami. Verze systémů Windows postupně přinášely různá vylepšení. Nejpodstatnější z nich jsou zmíněny v následujících kapitolách. Žádný systém Windows pro DOS neposkytoval možnost nastavení oprávnění v souborovém systému FAT na soubory a adresáře, i když tyto systémy nabízely možnost definování uživatelských profilů pro různé uživatele. Teprve Windows NT přinesly možnost definování oprávnění, avšak pouze v souborovém systému NTFS. Současně je v jádře systému podpora pro rozlišení jednotlivých uživatelů a jejich procesů spolu s omezením jejich možností zasahovat si navzájem do své práce. Jádro systémů Windows pro DOS používalo nepreemptivní multitasking (z marketingových důvodů byl označován jako kooperativní multitasking). Aplikace se musely samy vzdát procesoru pomocí speciálního volání služby operačního systému. Pokud byla taková aplikace špatně naprogramována, ponechala si procesor jen sama pro sebe a ostatní aplikace i části operačního systému se k procesoru nedostaly (neběžely). Z pohledu uživatele tak došlo k zaseknutí ("zamrznutí") počítače, protože pak nefungovala ani obsluha myši ani klávesnice. Jádro systémů Windows NT využívalo naplno schopnosti procesorů 386 a novějších, a proto podporovalo preemptivní multitasking, při kterém jádro operačního systému nikdy neztrácí kontrolu nad počítačem a jakoukoliv úlohu může násilně přerušit a později ji znovu spustit (jádro pro plánování procesů využívá privilegovaný režim procesoru). Systémy Windows pro DOS i Windows NT umožňují definovat v systému uživatele a používat pro každého z nich jiný profil (tj. nastavení prostředí, nastavení jednotlivých programů, vlastní domácí adresář). Takový systém však není možné považovat za víceuživatelský, protože jednotliví uživatelé nepracují v systému zároveň, nýbrž postupně (po odhlášení se může přihlásit jiný uživatel).

Question: Používa jádro systémů Windows pro DOS multitasking?

Answer: Jádro systémů Windows pro DOS používalo nepreemptivní multitasking (z marketingových důvodů byl označován jako kooperativní multitasking).


Bangkok

Context: Byl vystaven roku 1940 ve stylu art deco, na počest státního převratu v roce 1932. Památník je vysoký 24 m a nachází se nedaleko od Khao San Road. Tento památník byl slavnostně otevřen roku 1940, k uctění hrdinských činů a padlých při konfliktu mezi Thajskem a Francií na hranici mezi Thajskem a Indočínou roku 1939. Tyčí se do výšky 50 metrů. Krásný pohled na něj je z nadzemní rychlodráhy BTS, která ho obkružuje. Hlavní atrakce v Bangkoku je nakupování. Tomu nahrávají velmi nízké ceny zboží a je zvykem o konečné ceně smlouvat. V posledních letech se zvýšil počet supermarketů, kterých je zde ke stovce. Čínská čtvrť se nachází v jedné z nejstarších oblastí Bangkoku. Do oblasti byli Číňané přemístěni v 18. století na příkaz krále Ramy I. Do konce roku 1891 nechal král Rama V. postavit mnoho silnic, včetně Yaowarat Road. Další známé ulice jsou například Charoen Krung Road nebo Mungkorn Road. Existuje zde mnoho obchodů, kde je k mání zlato, oděvy, elektronika, místní pochoutky a mnoho dalšího. Ceny pozemků kolem ulice Yaowarat jsou jedny z nejdražších v Bangkoku, kvůli nedostatku místa pro další stavbu. Pokud chcete poznat čínskou kulturu naplno, navštivte tuto čtvrť v období některého z čínských svátků a vychutnejte si tu nezapomenutelnou atmosféru. Ačkoliv je prostituce v Thajsku nelegální, ve čtvrti Patpong tento zákon neplatí. Pokud si představujete Thajsko jako sexuální ráj, tak je to právě kvůli tomuto místu. Nejznámější ulice se jmenují Soi Cowboy a Nana Plaza, na kterých nalezneme několik slavných go-go barů. Historie této proslulé čtvrti se začala psát roku 1946, kdy se zde nahromadilo několik hospůdek v těsném sousedství. Za války ve Vietnamu se Patpong stal útočištěm amerických vojáků, kteří zde hledali zábavu a relaxaci. Přes den se zde konají veliké trhy, ale musíte počítat s vyšší cenou, než v okolí. A pokud se rozhodnete využít z některých erotických služeb, pamatujte vždy na rizika spojená s pohlavními nemocemi. V Bangkoku nalezneme nespočet tržišť, kde se dají koupit čerstvé potraviny. Ty největší jsou zachycené na mapách. Snad nejlepší tržiště se nachází u hotelu Shangri-La a jmenuje se Bang Rak Market.

Question: Jak se jmenuje čtvrť v Thajsku, ve které je prostituce legální?

Answer: Patpong


Sluch

Context: Tam na vibrace reagují smyslové buňky, které informace o zachyceném zvuku vedou pomocí sluchového nervu k dalšímu zpracování do mozku. Lékařský obor, který zkoumá lidský sluch, se nazývá audiologie. Člověk dokáže slyšet frekvence přibližně v rozmezí 20 Hz až 20 kHz. Někteří mladí lidé dokážou slyšet frekvence mírně nad 20 kHz, naopak s přibývajícím věkem se horní hranice snižuje. Běžný lidský hlas má frekvenci zhruba od 200 Hz do 800 Hz. Také schopnost rozeznávat zabarvení zvuků, tedy[zdroj? ] jednotlivé tóny, se u lidí různí. Tato schopnost se označuje jako relativní sluch. Odhaduje se, že asi jeden člověk z 10 000 má absolutní sluch, takže dokáže rozlišit i nepatrné rozdíly v tónech. Díky tomu, že člověk má uši po stranách hlavy, umožňuje sluch orientaci v prostoru, nicméně podstatně hůře než zrak. Zejména původ hlubokých nebo táhlých tónů se pomocí sluchu obtížně lokalizuje. Některá zvířata, například šelmy nebo přežvýkavci, dokážou natáčet ušní boltce, což jejich schopnost lokalizace původu zvuku zlepšuje. Omezená schopnost sluchu se nazývá nedoslýchavost, úplná ztráta sluchu je hluchota. Poškození sluchu může být vrozené nebo získané v důsledku nemoci, operace, působení nadměrného hluku atd. K poškození sluchu zpravidla dochází, pokud hladina akustického tlaku překročí 140 decibelů, nicméně pokud se člověk trvale pohybuje v prostředí s hlasitostí pouze 85 decibelů, může si rovněž sluch poškodit. V důsledku toho, že člověk poměrně nepřesně lokalizuje původ zvuku, snadno podléhá sluchovým halucinacím - například se domnívá, že někdo chodí po jeho bytě, že slyší ve tmě šepotání apod. Zajímavým jevem je akuse hudby, stav, kdy má člověk pocit, že zvnějšku slyší hrát hudbu, přitom si je však vědom přeludu (jedná se tedy o pseudohalucinaci). Jde o poměrně vzácný jev, který častěji mohou pozorovat lidé se sluchovou vadou a zřejmě také s určitými hudebními vlohami. Vyvolání jevu také podporuje hlučné prostředí, únava a stresující situace. Akusím hudby často podléhal například Bedřich Smetana. Hudba, kterou člověk slyší může být v podstatě jakéhokoli druhu, někdy je člověku příjemná, jindy nikoli, někdy je člověk schopen hudbu do jisté míry ovládat. Jev zpravidla nelze vyvolat vůli a po nějaké době sám odezní. Někteří živočichové mají výrazně lepší sluch než člověk, a to jak z hlediska citlivosti, tak i pokud jde o frekvence, které ucho vnímá.

Question: Co je to hluchota?

Answer: ztráta sluchu


Rýma

Context: Rýma (latinsky: rhinitis) je zánětlivé onemocnění sliznice nosní dutiny. Rýma se projevuje zduřením nosní sliznice, které omezuje průchodnost nosu, a výtokem, který je zpočátku vodnatý, poté hlenovitý, hlenohnisavý až hnisavý. Polykáním výtoku (zejména u malých dětí) dochází k dráždivému kašli. Nejprve bývá způsobená viry - rhinoviry, coronaviry, virem influenzae A a B, parainfluenzae či RSV (respiratory syncytial virus), u kojenců a batolat adenoviry. Sliznici oslabenou virovou infekcí pak snáze napadnou bakterie, nejčastěji Haemophilus influenzae, Staphylococcus aureus, Streptococcus pyogenes a Branhamella catharalis. Inkubační doba je 1–3 dny. Odolnost nosní sliznice k infekci snižuje nachlazení, výkyvy teplot, civilizační faktory, vegetativní labilita a stres. Někdy jsou příčinou opakovaných rým adenoidní vegetace, které se uplatňují jednak mechanicky ucpáním nosních choan, nebo mohou být vlastním infekčním ložiskem. Podle průběhu rozlišujeme rýmu akutní a chronickou. Prvními příznaky akutní rýmy (rhinitis acuta) je zvýšená teplota, pocit svědění v nose, nechutenství. Poté se objevuje hojná vodnatá sekrece z nosu, která se časem mění v hlenovitou, hlenohnisavou až hnisavou. Nosní sliznice je překrvená, nosní skořepy jsou prosáklé, pokryté hlenem. Zduřelá sliznice ucpává průchod nosem, dýchání nosem je ztížené, objevuje se noční chrápání a kašel. Někdy bývají zvětšené spádové uzliny. Při infekci adenoviry má člověk zarudlé spojivky a zvýšenou produkci slz. Příznaky obvykle spontánně ustoupí do 7–10 dnů. Pokud se infekce rozšíří i do vedlejších dutin nosních, hovoří se o rhinosinusitidě. Obvykle ji provází teplota a bolest hlavy. Rozšířením infekce do středoušní dutiny vzniká zánět středního ucha, který může být provázen i přechodnou nedoslýchavostí. Při sestupu infekce vzniká laryngotracheobronchitida. Léčba je symptomatická, celkově antipyretika, dostatek tekutin a zvýšený přívod vitaminů. Dětem, které neumějí samy smrkat, je nutné nosní sekret i několikrát denně odsát. Nosní kapky (dekongestanty) se nemají používat déle než týden, je zde riziko návyku (sanorinismus).

Question: Kterou dutinu postihuje virové onemocnění rýma?

Answer: nosní


Curych

Context: Od roku 1218 byl Curych císařským městem pod vládou abatyše zmíněného kláštera. Brzy nato si město o rozloze 38 hektarů vybudovalo hradby, z nichž se dochovaly dvě brány. Počátkem 14. století zde vznikl Kodex Manesse, jeden z nejkrásnějších iluminovaných rukopisů kurtoazní kultury a hlavní pramen středověké německé poezie a heraldiky. Feudální vládu abatyše nahradila roku 1336 cechovní samospráva (Zunftordnung) a roku 1351 se měšťané přísahou připojili jako pátý člen Švýcarské konfederace (Confederatio helvetica, německy Eidgenossenschaft), jímž Curych zůstal až do roku 1798. Roku 1520 se stal hlavním kazatelem v kostele sv. Petra Ulrich Zwingli, který zahájil švýcarskou reformaci a roku 1531 zde vyšel jeho překlad Bible (Zürcher Bibel). Z konfliktů se sousedními katolickými kantony vznikly Kappelské války. Roku 1624 si Curych vybudoval nákladné opevnění a vymáhání daní vyvolalo selské vzpoury, které město tvrdě potlačilo. Roku 1648 se prohlásil patricijskou republikou. Helvetská revoluce roku 1798 pozvala do země francouzské republikánské vojsko, které zemi bez boje obsadilo. Republika pod francouzskou patronací sice brzy padla, zrušila však feudální vládu města nad kantonem a připravila půdu pro moderní uspořádání. Curyšská smlouva 1859 ukončila spor mezi Francií, Rakouskem a Itálií a uznala samostatnost Švýcarska. Roku 1847 byla otevřena první švýcarská železnice Curych – Baden. Roku 1867 byla založena hlavní třída současného města Bahnhofstrasse, vedoucí od Hlavního nádraží k jezeru. Roku 1871 byla otevřena budova Hlavního nádraží a roku 1877 curyšská burza. V letech 1848 a 1874 přijal Curych švýcarskou ústavu, postupně zbořil hradby a stal se cílem velké imigrace z okolí. Přistěhovalci se však obtížně domáhali občanských práv a teprve od roku 1875 začalo platit, že po deseti letech pobytu se člověk stává občanem. Roku 1893 byly k městu přičleněny okolní obce, kde vznikal průmysl. Výkonnou moc drží devítičlenná městská rada (Stadtrat), zákonodárnou moc 125členný parlament (Gemeinderat), obojí přímo volené na čtyři roky. Městskou radu tvoří profesionální politici, každý z nich vede jeden odbor radnice a představený výkonného odboru působí jako primátor. Současnou koalici sociálních demokratů, liberálů a zelených vede Corine Mauch (SD). Parlament se schází jednou týdně a členové jsou placeni za účast na zasedáních.

Question: Kterému státu náleží město Curych?

Answer: Švýcarska


Bekasina otavní

Context: Na zemi se ozývá také rytmickým, často dlouze opakovaným "tik ke tik ke". == Rozšíření == Hnízdí na rozsáhlém území Eurasie a v závislosti na počtu uznávaných poddruhů i v Severní Americe. Převážně tažný druh, evropští ptáci zimují v jižní a západní Evropě, Africe (jižně po rovník) a na Britských ostrovech (viz kapitolu Systematika). Podzimní tah vrcholí v srpnu a září, zpět na hnízdiště přilétá hlavně v březnu až dubnu. Evropská populace je odhadována na 930 tisíc až 1,9 milionu hnízdících párů, z nichž ve střední Evropě hnízdí asi 24–25 tisíc. Nejvyšších populačních hustot přitom dosahuje v Rusku, Skandinávii a na východě střední Evropy. Její stavy v mnohých oblastech výrazně klesají; hlavním důvodem je ztráta přirozeného biotopu spojená zejména s odvodňováním mokřadů a intenzifikací zemědělství. Na území ČR je pravidelně, avšak řídce hnízdícím druhem; celková populace je zde odhadována na 500–1000 hnízdících párů a silně klesá. Přes naše území také početně protahuje a nepravidelně v počtu 30-70 jedinců i zimuje. Zvláště chráněná jako silně ohrožený druh. == Stanoviště == Žije na rašeliništích, slatiništích, vlhkých a podmáčených loukách a okrajích rybníků. == Potrava == Živí se hlavně červy a hmyzem, dále měkkýši, korýši, pavouky a občas i semeny.

Question: Hnízdí bekasina otavní v ČR?

Answer: Na území ČR je pravidelně, avšak řídce hnízdícím druhem; celková populace je zde odhadována na 500–1000 hnízdících párů a silně klesá.


Chráněná krajinná oblast Křivoklátsko

Context: Chráněná krajinná oblast Křivoklátsko Zdroje k infoboxuChráněná krajinná oblast KřivoklátskoIUCN kategorie V (Chráněná krajinná oblast) Národní přírodní rezervace Týřov, pohled od SkryjíZákladní informace Vyhlášení 1978 Nadm. výška 223 m n. m. Rozloha 628 km² Správa Správa CHKO Křivoklátsko Poloha Stát Česko Česko Kraj Středočeský kraj, Plzeňský kraj Souřadnice 49°57′32″ s. š., 13°52′50″ v. d. Geodata (OSM) OSM, WMF Chráněná krajinná oblast Křivoklátsko Další informace Kód 24 Web www.krivoklatsko.ochranaprirody.cz Obrázky, zvuky či videa v Commons Některá data mohou pocházet z datové položky.Tento box: zobrazit • diskuse Chráněná krajinná oblast Křivoklátsko je chráněné území v Česku, které bylo vyhlášeno v roce 1978 na rozloze 628 km² za účelem ochrany původního krajinného vzhledu včetně mimořádně cenných přírodních lokalit. Nachází se v západním okraji Středočeského kraje zhruba 30 kilometrů od Prahy. Středem CHKO vede kaňonovité údolí řeky Berounky, odvodňující většinu území. Nejvyšším vrcholem je Těchovín (616 m) a nejnižším bodem Berounka při výtoku v Hýskově (217 m). Roku 1977 se Křivoklátsko pro svůj význam stalo biosférickou rezervací UNESCO, později i ptačí oblastí v rámci soustavy Natura 2000. Již několik let se připravuje přechod na vyšší stupeň ochrany vytvořením Národního parku z přírodně nejcennější části. Poloha CHKO Křivoklátsko Lokalita Území se nachází v západním okraji Středočeského kraje zhruba 30 kilometrů od Prahy. Středem CHKO vede kaňonovité údolí řeky Berounky, odvodňující většinu území. Nejvyšším vrcholem je Těchovín (616 m) a nejnižším Berounka při výtoku v Hýskově (217 m). Historie letecký pohled na vrch se zbytky oppida Stradonice vnitřek chlévu u statku Karlov Na současném stavu zdejší krajiny se z největší míry podílí její historický vývoj. Křivoklátsko leží mimo starou sídelní oblast, takže jeho osídlení až do raného středověku bylo velmi řídké. Je známo jen pár lokalit pravěkého osídlení, například okolí Hýskova, pohřebištní mohyly v Lánské oboře, halštatské hradiště u Branova nazývané „Propadený zámek“ a hradištní předchůdce Křivoklátu z pozdní doby bronzové. Lokalitou středoevropského významu je ovšem keltské oppidum Stradonice z pozdní doby laténské. Jeho prvotní podoba pochází z druhého století před naším letopočtem, valové opevnění bylo dostavěno později a celková výměra oppida činila 82 ha. Po nálezu dvou set zlatých mincí roku 1877 bylo návrší vystaveno značnému tlaku hledačů pokladů, dočkalo se ale i archeologického průzkumu.

Question: Jaká je rozloha Chráněné krajinné oblasti Křivoklátsko v kilometrech čtverečních?

Answer: 628


Gejša

Context: Gejša (芸) je slovo pocházející z japonštiny označujícící profesionální společnici. "Gejša" pochází ze slova "gej", tj. "umění", a "sha" které znamená "přítomnost" (ve smyslu bytí) nebo "společnost" (ve smyslu doprovodu). Slovo Gejša tedy znamená přítomnost umění, doprovod umělkyně. Encyklopedické definice často uvádějí, že se jedná o krásnou a inteligentní ženu, jejímž hlavním posláním je bavit muže. Gejša má za úkol muže bavit ve společnosti tancem, zpěvem či jiným uměním. Patří mezi typické a neodmyslitelné symboly Japonska. Paradoxem je, že první gejši byli muži, ale v polovině 18. století se začaly prosazovat gejši-ženy, které se svým bílým make-upem a tradičním japonským šatem kimono okouzlily nejednoho Evropana. První gejša ženského pohlaví se objevila roku 1751 v nevěstinci v Kjótu. O padesát let později už byly gejšami výhradně ženy. Obličej a šíji si gejši natíraly bílým make-upem vždy však nechávaly na okrajích (u vlasů) nepatrný kus nenabarvené kůže, aby daly najevo že je barva jen "maska" a muže vzrušovalo vidět pravou tvář gejši. Totéž u šíje, kde se většinou malovaly dvě nebo tři čáry ve tvaru klínů, což má působit dramaticky a velmi eroticky. Obočí a oční linky si zvýrazňovaly uhlíkem z větvičky paulovnie plstnaté. Část rtů si natíraly pigmentovou směsí, tak aby jejich ústa vypadala menší než skutečná, což bylo v Japonsku považováno za ideál krásy. Ke kadeřníkovi se chodilo jednou za týden, neboť gejšin účes byl velmi pracný, kde se do vlasů vtíral horký vosk, aby účes držel. Účesů je hned několik a aplikují se podle věku gejši a podle ročního období. Rovněž se měnily účesy podle módy. Jedním z nich je "Momovare", který nosily nejmladší gejši-učednice, další "Warešinobu", "Ofuku" (zjednodušená verze Warešinobu), "Kacujama" nebo "Sakko. Gejši-učednice "majko" nosí kimono s dlouhými kapsovitými rukávy a velmi výrazným obi, což je pás kimona, který se váže na zádech. Začíná u hrudní kosti a končí u pupíku. Obi vlastně kimono nedrží, o to se starají provázky a sponky, které se teprve pod obi skryjí. Samotný uzel obi je velmi složitý a je zapotřebí mnoho vycpávek, aby vypadal tak, jak má.

Question: Jaké je označení pro profesionální japonskou společnici, jejímž úkolem je bavit muže.

Answer: Gejša


Zikmund Lucemburský

Context: Praha: Mladá fronta, 1996. 405 s. ISBN 80-204-0543-7. BARTL, Július, a kol. Prvý cisár na uhorskom tróne : Slovensko v čase polstoročnej vlády uhorského, českého, lombardského a nemeckého kráľa a rímského císara Žigmunda Luxemburského, syna Karola IV. Bratislava: Literárne informačné centrum, 2001. 375 s. ISBN 80-88878-57-8. (slovensky) BARTL, Július, a kol. Žigmund Luxemburský. Budmerice: Rak, 1996. 102 s. ISBN 80-85501-11-2. (slovensky) BOBKOVÁ, Lenka; ŠMAHEL, František, a kol. Lucemburkové : česká koruna uprostřed Evropy. Praha: Nakladatelství Lidové noviny, 2012. 886 s. ISBN 978-80-7422-093-7. ČECHURA, Jaroslav. České země v letech 1378–1437 : Lucemburkové na českém trůně II. Praha: Libri, 2000. 438 s. ISBN 80-85983-98-2. ČECHURA, Jaroslav; ŽŮREK, Václav. Lucemburkové : životopisná encyklopedie. České Budějovice: Veduta, 2012. 260 s. ISBN 978-80-86829-69-2. ČORNEJ, Petr. Světla a stíny husitství. Praha: Nakladatelství Lidové noviny, 2011. 482 s. ISBN 978-80-7422-084-5. ČORNEJ, Petr. Velké dějiny zemí Koruny české V. 1402–1437. Praha: Paseka, 2000. 790 s. ISBN 80-7185-296-1. ČORNEJ, Petr. Zikmund Lucemburský. In: RYANTOVÁ, Marie; VOREL, Petr. Čeští králové. Praha ; Litomyšl: Paseka, 2008. ISBN 978-80-7185-940-6. S. 223-236. DRŠKA, Václav. Zikmund Lucemburský : liška na trůně. Praha: Epocha, 1996. 87 s. ISBN 80-902129-0-5. ELBEL, Petr. Ve znamení draka a kříže. Vláda Zikmunda Lucemburského na Moravě (1419-1423).

Question: Kdo vládl v českých zemích v letech 1436–1437?

Answer: Zikmund Lucemburský


Báječná léta pod psa

Context: Báječná léta pod psa je autobiografický román českého spisovatele Michala Viewegha z roku 1992. Na motivy knihy natočil v roce 1997 stejnojmenný český film režisér Petr Nikolaev, v němž hlavní postavy ztvárnili Ondřej Vetchý, Libuše Šafránková, Jan Zahálka, Vladimír Javorský, Vilma Cibulková a Vladimír Dlouhý. Odmaturuj.cz – Michal Viewegh - Báječná léta pod psa Český-jazyk.cz – Viewegh Michal: Báječná léta pod psa Česká televize – Čtenářský deník: Michal Viewegh: Báječná léta pod psa

Question: Kdo napsal román Báječná léta pod psa?

Answer: Michala Viewegha


První republika

Context: Československo bylo v celosvětovém měřítku desátým průmyslově nejrozvinutějším státem a v letech 1920 až 1935 dokonce 9. nejbohatším státem světa. České země byly již z dob rakousko-uherské monarchie daleko silněji industrializované nežli Slovensko. V Čechách, na Moravě a ve Slezsku bylo 39 % obyvatelstva zaměstnáno v průmyslu a 31 % v zemědělství. Většina lehkého i těžkého průmyslu bylo soustředěna v pohraničí, tzv. Sudetech a většina podniků byla v držení německých občanů nebo bank. Češi vytvářeli asi jen 20 až 30 % celkového průmyslového výstupu. Na Slovensku bylo v průmyslu zaměstnáno jen asi 17,1 % obyvatel, avšak 60,4 % v zemědělství či lesnictví. Jen asi 5 % celého průmyslu na Slovensku bylo ve slovenských rukou. Podkarpatská Rus byla zcela bez průmyslu a její příjmy tvořily pouze turismus a těžba dřeva. V zemědělství byl po vyhlášení samostatnosti zaveden reformní program, který měl setřít nerovnosti rozdělení ekonomiky. Velká hospodářská krize v letech 1929 až 1933 zasáhla také Československo. Počet nezaměstnaných činil přibližně milión osob s následným poklesem pokles výkonu hospodářství o 40,4 %. === Měna === Po vzniku první republiky bylo nutno urychleně zavést novou měnu, která by zemi oddělila od měn okolních států zasažených vysokou inflací. Dočasně ovšem na území Československa i nadále platily bankovky a mince rakousko-uherské banky. Následovala měnová reforma, při níž byla vytvořena Československá koruna (Kč, později Kčs). Ještě téhož roku se v oběhu objevily první bankovky, v roce 1922 pak následovaly první vlastní mince, které nahradily dosud platné rakousko-uherské. Staré zlaté a stříbrné koruny prakticky zmizely z oběhu již od doby války. Korunová měna v průběhu dalších let prošla ještě několika reformami a změnami. Zákonem ze 7. listopadu 1929 byla například stanovena pro obchodní styk zlatá parita 1 koruny na 44,85 mg ("měna krytá zlatem"). Přibližně v době mezi lety 1923 až 1929 měla koruna relativně stabilní hodnotu a pohybovala se průměrně mezi 15,36 až 16,37 švýcarských franků na 100 korun. Směnný kurz vůči říšské marce činil v roce 1932 0,85 koruny.

Question: Kvůli čemu bylo po vzniku první republiky nutno urychleně zavést novou měnu?

Answer: vysokou inflací


Marie Curie-Skłodowská

Context: Tak Curie-Skłodowská vyšla ze stínu. Stala se první profesorkou Sorbonny. Vinou toho, že manželé Curieovi ještě před Pierrovou smrtí odmítli dát si patentovat postup přípravy radia z rud, ochudili se o značné finanční prostředky použitelné např. pro výstavbu laboratoře - obtížné získávání peněz po velkou část jejich kariéry ztěžovalo a značně zpomalovalo výzkum. V lednu roku 1911 nebyla o jeden hlas zvolena do Francouzské akademie věd (Académie des sciences). V prosinci téhož roku však dostala svou druhou Nobelovu cenu (za chemii), díky které přesvědčila francouzskou vládu, aby vyčlenila prostředky na vytvoření nezávislého Ústavu pro radium (Institut du radium), který byl založen v roce 1914 a ve kterém se prováděly výzkumy z oblasti chemie, fyziky a lékařství. Tento ústav se stal líhní nositelů Nobelových cen - vyšli z něho ještě čtyři, mezi nimi i Mariina dcera Irè Joliot-Curie a Mariin zeť Frédéric Joliot, kteří získali Nobelovu cenu za objevení uměle vyvolané radioaktivity. Během 1. světové války se Curie-Skłodowska stala šéfem vojenské lékařské buňky, která se zabývala organizací polních rentgenografických stanic, které vyšetřily celkem více než 3 milióny případů zranění francouzských vojáků. Po válce Curie-Skłodowska nadále vedla Ústav pro rádium v Paříži a zároveň cestovala po světě, kde její nadace pomáhala zakládat lékařské ústavy pro léčbu rakoviny. U Marie Curie-Skłodowské na ústavu také dva roky studoval František Běhounek (v letech 1920-1922), který po návratu zkoumal radioaktivitu v jáchymovských dolech. V roce 1925 Marie Curie-Skłodowska sfárala do dolu Svornost v Jáchymově. Absolvovala také cestu po Spojených státech, kde převzala mnoho čestných titulů a také dostala od amerického prezidenta slavnostně gram radia pro výzkum a léčbu nemocných. V roce 1932 s pomocí polského prezidenta Moścického byl jeden z takovýchto institutů založen ve Varšavě. Prvním vedoucím se stala Mariina sestra Bronisława. Maria Curie-Skłodowska zemřela 4. července 1934 v sanatoriu Sancellemoz u Passy (Haute-Savoie) na leukemii způsobenou zřejmě ionizujícím zářením materiálů, se kterými pracovala bez ochranných prostředků.

Question: Čím se zabývala vojenská lékařská buňka, jejímž šéfem se stala Curie-Skłodowska?

Answer: organizací polních rentgenografických stanic


Eyragues

Context: Eyragues je francouzská obec v departmentu Bouches-du-Rhône, která se nachází 15 kilometrů jižně od Avignonu. Vesnice je zajímavá tím, že zde stojí kostel sv. Maxima z 11. století s gotickou apsidou a se zvonicí z 18. století a kaple z 11. století zasvěcená sv. Bonitovi, jež byla v 17. století rozšířena. Eyragues sousedí na severu s Châteaurenard, na východě s Noves, na jihu se Saint-Rémy-de-Provence a na západě s Maillane a s Graveson. == Vývoj počtu obyvatel == Počet obyvatel == Související články == Seznam obcí v departementu Bouches-du-Rhône == Externí odkazy == Obrázky, zvuky či videa k tématu Eyragues ve Wikimedia Commons (francouzsky) Oficiální stránky Eyraguesu

Question: Čím je zajímavá vesnice Eyragues ?

Answer: tím, že zde stojí kostel sv. Maxima z 11. století s gotickou apsidou a se zvonicí z 18. století a kaple z 11. století zasvěcená sv. Bonitovi, jež byla v 17. století rozšířena


Zahradní slavnost

Context: Zahradní slavnost je divadelní hra Václava Havla z roku 1963. Je řazena do žánru absurdního dramatu. Hlavní postavou je mladý přičinlivý Hugo Pludek, který dosahuje společenského vzestupu pomocí dokonalého ovládnutí obsahově vyprázdněných frází. Hugo Pludek Oldřich Pludek, otec Huga Božena Pludková, matka Huga Petr Pludek, bratr Huga Amálka, snoubenka Petra Ferda Plzák, zahajovač Tajemnice Tajemník Ředitel Hugo Pludek, syn ze středostavovské rodiny, je rodiči vyslán na zahradní slavnost Likvidačního úřadu, pořádanou Zahajovačskou službou, aby se zde setkal s vlivným Františkem Kalabisem. Hugo zde Kalabise nenajde, místo toho se rozvine sled absurdních situací. Všichni funkcionáři Likvidačního úřadu i Zahajovačské služby hovoří degenerovaným, formálním a bezobsažným jazykem, jak se očekává od jejich role v byrokratickém systému. Hugo si rychle osvojí frázi jako univerzální dorozumívací techniku, postupuje na společenském žebříčku a nakonec stane v čele nově ustavené Ústřední komise pro zahajování a likvidování. Důsledkem je ztráta vlastní identity. Když Hugo přijde domů, je natolik změněn, že jej vlastní rodiče nepoznávají. Odposlechnuté dobové fráze upomínají na Československo 60. let, kdy věty a obraty, které dříve měly ideový, revoluční náboj, slouží už jen pro dokazování konformity s vládnoucím režimem (obdobně jako to Havel později analyzoval v eseji Moc bezmocných) a vyhnutí se skutečné zodpovědnosti. Hru lze ale aplikovat i obecně na tendenci jakékoli mocenské organizace vyvinout si vlastní jazyk a uzavřít se do sebe. "Fráze je hlavním 'hrdinou' hry... Fráze osnuje a komplikuje zápletku, posunuje příběh, a odtržena od jedinečné skutečnosti, vyrábí a prosazuje skutečnost novou a vlastní." – Jan Grossman, doslov k vydání hry Zahradní slavnost, Praha, Orbis 1964 Hra Zahradní slavnost byla poprvé uvedena v Divadle Na zábradlí v prosinci 1963. Hugo Pludka hrál Václav Sloup.

Question: Kdo je autorem divadelní hry Zahradní slavnost?

Answer: Václava Havla


Májovci

Context: Májovci byla výrazná literární skupina českých básníků a prozaiků druhé poloviny 19. století, která navazovala na odkaz Karla Hynka Máchy, Karla Havlíčka Borovského a Karla Jaromíra Erbena. Po pádu Metternichova absolutismu (revoluční rok 1848) se na scéně objevila mladá generace, která se zaobírala problematikou městského života a současných sociálních problémů. Nastává kulturní a společenská obroda. Zažívají dobu porevolučních let Bachova absolutismu a dočasné potlačení snah obrozenců o lepší postavení českého národa v rámci Rakousko-Uherska. Roku 1858 byl vydán almanach Máj, který se stal ústředním spojujícím dílem skupiny. Májovci se ve své tvorbě primárně snažili zachytit skutečnost, tak jak jí v okolním světě viděli, a to i s jejími negativními rysy. Odkazovali se nejenom na českou kulturu, ale inspirovali se i směry evropské tvorby (kosmopolité). Neobraceli se jen do české historie, ale kladli důraz na současný okolní svět, což se projevilo i v časté publicistické tvorbě. Díky jejich práci došlo k povznesení české literatury na evropskou úroveň. Byly založeny spolky Hlahol, Sokol, Umělecká beseda, vycházejí noviny a časopisy: Národní listy, Čas, Lumír, Květy aj. Vychází Ottův slovník naučný, je realizována Tylova myšlenka – Národního divadla. Jan Neruda Vítězslav Hálek Karolína Světlá Adolf Heyduk Rudolf Mayer Václav Šolc Jakub Arbes (zdroj: Literatura pro 2. ročník SŠ DIDAKTIS spol. s r. o. 2009) Lumírovci Ruchovci

Question: Ve kterém roce byl vydán almanach Máj?

Answer: 1858


Dekameron

Context: Dekameron je soubor sta novel o lásce rozdělených po deseti na deset dní. Příběhy si vypráví tři mladí muži a sedm mladých žen, kteří utekli z města na venkov, aby se zachránili před morem, který vypukl ve Florencii roku 1348. Dílo napsal Giovanni Boccaccio v letech 1348 až 1353. V jeho úvodu se nachází rovněž jeden z nejvýznamnějších a nejpodrobnějších popisů moru ve středověku. Příběhy z Dekameronu a jejich náměty ovlivnily řadu dalších uměleckých děl v podstatě ve všech oblastech umění. Vypravěči je sedm urozených paní a tři muži: Filostrato, Dioneo, Pampinea, Filomena, Pamfilo, Elisa, Fiammetta, Emilia, Lauretta a Neifile. V Janově žil urozený muž Ermino de Grimaldi, který byl velmi bohatý a také velmi lakomý. Jednoho dne do města přijel velmi uznávaný muž dobrých mravů, kterého tam každý znal, Guiglielmo Borsiere. Doslechl se o tom, jak je Ermino lakomý, a navštívil ho, aby ho poznal. Emino ho přijal, jelikož o něm a jeho slávě už slyšel. Chvíli si s ním povídal a poté ho zavedl do svého nově postaveného domu, kde se ho zeptal, když je tak znalý, aby mu poradil něco nevídaného, co by si měl nechat namalovat v sále svého domu. Guiglielmo mu odpověděl, že by si měl nechat namalovat štědrost.

Question: Kdo napsal Dekameron?

Answer: Giovanni Boccaccio


ISDN

Context: Jde o sjednocení služeb, které budou poskytovat evropští provozovatelé ISDN (a ve kterém je jistá volnost při implementaci národních ISDN sítí) v zájmu bezproblémového poskytování služeb v mezinárodním měřítku. Jedna z jeho základních charakteristik je použití protokolu DSS1 (signalizační protokol na D kanálu). Na datový signál se využívá 8 bitů a rámec představuje 32 kanálů, z toho 30 hlasových a 2 řídicí. Po přepočtu vychází 2048 kb/s. Nasazení BRI ISDN je vyšší než v Americe. Slovensko Na Slovensku byly integrované služby ISDN v druhém pololetí 1998. Přístup k jednotlivým službám byl realizovaný prostřednictvím digitálního propojení na digitální veřejnou ústřednu. Podstatou propojení bylo vytvoření dvouvodičového max. sedm kilometrů dlouhého spojení digitální veřejné ústředny se síťovým zakončením umístěným v blízkosti účastníka – v domě nebo stoupačce bytovky. Síťové zakončení je s účastnickým koncovým zařízením propojené čtyřvodičovým účastnickým vedením – pasivní sběrnicí, přičemž jeho délka může být až několik set metrů. Čtyřvodičové účastnické vedení může být zakončené až 16 zásuvkami, do kterých může být současně připojeno až osm různých koncových účastnických zařízení. Služby ISDN poskytuje širokou škálu hovorových i nehovorových služeb v jedné síti. Základní dělení telekomunikačních služeb[1]: obrázek popisující ISDN služby 1.Transportní (bearer) služby Nazývané také přenosové služby.

Question: Jaká je zkratka pro Digitální síť integrovaných služeb?

Answer: ISDN


Silicon Valley

Context: Silicon Valley (česky Křemíkové údolí) je přezdívka nejjižnější části aglomerace San Francisco Bay Area v Severní Kalifornii ve Spojených státech amerických. Rozkládá se v údolí Santa Clara, které na severu hraničí se Sanfranciským zálivem. Název pochází z roku 1971, kdy v americkém časopise Electronic News začala vycházet týdenní rubrika "Silicon Valley USA" od Dona Hoeflera o velké koncentraci společností zabývajících se křemíkovými mikročipy a počítači. Tyto společnosti postupně vytlačily ovocné sady, které daly této oblasti její původní jméno – Údolí potěchy srdce. == Města == Samotné Silicon Valley se skládá z více měst. Za centrum je považováno San José s téměř dvěma miliony obyvatel. == Historie == Sanfranciské pobřeží bylo dlouhou dobu využíváno americkým námořnictvem, které zde provádělo výzkumy. Mnoho firem zabývajících se vývojem technologií se usadilo v oblasti, aby pracovaly pro námořnictvo. Poté co "mariňáci" opustili tuto oblast, část jejich vybavení převzalo NASA a zaměřilo se na letecký výzkum. Většina firem v oblasti zůstala a přibývaly nové. Dnes je Silicon Valley světovým centrem počítačového a technologického průmyslu. Pozemky na nejlukrativnějších místech stojí tolik co na newyorském Manhattanu. === Nejznámější firmy v oblasti === == Odkazy == === Externí odkazy === Obrázky, zvuky či videa k tématu Silicon Valley ve Wikimedia Commons Pirates of silicon valley The Rise of Silicon Valley

Question: Jaká je přezdívka nejjižnejší částí aglomerace San Francisco Bay Area?

Answer: Silicon Valley


Mr

Context: Mr. Bean je známý britský sitcom, ve kterém se v hlavní roli proslavil komik Rowan Atkinson. Seriál Mr. Bean pochází z let 1989 až 1995. V seriálu se moc nemluví, komické jsou zde spíše situace. Bean je smolař, chovající se extrémně přitrouble, kterému nic nevyjde tak, jak si naplánuje a jak si představuje. Známé je to, že jezdí žlutozeleným Mini (a bytostně nesnáší tříkolky Reliant Regal) a má plyšového medvídka jménem Teddy. Několikrát se dokonce schází se svou milou, kterou vždy zklame. Seriál měl úspěch už při prvním promítání. Byly natočeny i dva celovečerní filmy (Mr. Bean: Největší filmová katastrofa a Prázdniny pana Beana) a animovaný seriál z roku 2002 Mr. Bean: Animované příběhy. Kromě toho se Mr. Bean objevil v několika speciálech a samostatných scénkách, v televizních rozhovorech, reklamách a videoklipech. == Postavy a opakující se rekvizity == Mr. Bean – Hlavní hrdina seriálu (hraje ho Rowan Atkinson) je dětinský kašpar, který vymýšlí různá neobvyklá řešení pro každodenní problémy. Žije v bytě sám. Jeho oblečení se skládá obvykle z tvídového saka a tenké červené kravaty. Pan Bean málokdy promluví a pokud ano, zamumlá pouze pár slov komicky nízkým hlasem. Jeho křestní jméno je neznámé, představuje se pouze jako Bean. Ani jeho zaměstnání neznáme. Až filmová adaptace odhalila, že pracuje jako hlídač v londýnské Národní galerii a v pasu má jako křestní jméno vyplněno "Mr.". Zdá se, že pan Bean neví jak okolní svět funguje. V seriálu se běžně pokouší vyřešit každodenní jednoduché činnosti neuvěřitelně složitým způsobem (návštěva bazénu, zapojení televizoru, výzdoba bytu, návštěva kostela). Humorné situace nastávají právě při jeho originálním přístupu, při kterém nehledí na ostatní, často je také malicherný a někdy až zlomyslný. Další humor plyne z toho, že je to smolař a nešika, i když vynalézavý. Irma Gobbová – Přítelkyně pana Beana se objevuje ve třech dílech (hraje ji Matilda Zieglerová).

Question: Kdo se proslavil v hlavní roli sitcomu Mr.     Mr. Bean?

Answer: Rowan Atkinson


Titan (měsíc)

Context: Titan je v pořadí od Saturnu šestý nejbližší měsíc, který je zároveň elipsoidního tvaru. Planetu obíhá ve vzdálenosti 20 poloměrů Saturnu (cca 1 200 000 km) a z jeho povrchu by mateřská planeta byla na noční obloze 11× větší než Měsíc při pohledu ze Země, zabírala by úhel 5,09 stupně. Pojmenován byl po Titánech, dětech Úrana, boha nebes, a Gaie, bohyně Země. Titan se převážně skládá z kamenného materiálu a vodního ledu. Před vesmírnými lety se o povrchu Titanu vědělo velmi málo, a to podobně jako u Venuše kvůli husté neprůhledné atmosféře. Podrobnější informace získala až sonda Cassini-Huygens, která k Saturnu dorazila na konci roku 2004 za účelem studie jeho atmosféry a satelitů a která mimo jiné objevila v oblasti Titanových pólů jezera kapalných uhlovodíků. Povrch měsíce je geologicky mladý a hladký, nalezeno bylo jen několik impaktních kráterů, pohoří a kryovulkánů. Hlavní složkou atmosféry Titanu je dusík, minoritními složkami jsou methan a ethan, které v atmosféře vytváří oblačnost, a další organické sloučeniny, z nichž se v atmosféře vytváří dusíkem obohacený organický smog. Podnebí, jež zahrnuje i větrnost a kapalné srážky, vytváří na povrchu měsíce útvary podobné pozemským – duny, řeky, jezera, moře (z kapalného methanu) a delty, a vykazuje sezónní změny podobně jako na Zemi. Methan se na Titanu nachází pod povrchem i na povrchu v kapalné fázi, odtud se vypařuje do dusíkové atmosféry a opět ve formě srážek dopadá na povrch – tento methanový cyklus se velmi podobá koloběhu vody na Zemi, probíhá však za výrazně nižších teplot okolo 94 K (−179,2 °C). Vzhledem k existenci atmosféry a přítomnosti organického materiálu existují různé teorie zabývající se možností existence života na Titanu. Podmínky na povrchu jsou obdobné těm, jaké panovaly na pravěké Zemi při vzniku života. Existují zde však značné překážky. Na povrch dopadá jen velmi málo slunečního světla, panují zde trvale teploty hluboko pod bodem mrazu. Voda se na povrchu vyskytuje jen v pevném skupenství.

Question: Je ethan minoritní složkou atmosféry Titanu?

Answer: Hlavní složkou atmosféry Titanu je dusík, minoritními složkami jsou methan a ethan, které v atmosféře vytváří oblačnost, a další organické sloučeniny, z nichž se v atmosféře vytváří dusíkem obohacený organický smog.


Nábojová převodovka

Context: Nábojová převodovka je označení pro obvykle planetové převodovky (případně pro variátor) zapouzdřené v nábojích jízdních kol. Někdy se pro ně používá také termín zapouzdřená převodovka. Z hlediska obsluhy se jedná o manuální převodovku. == Výhody a nevýhody == Mezi základní výhody zapouzdřených převodovek patří právě zapouzdřenost, díky které jsou choulostivé části systému chráněny před nečistotami, deštěm, i před mechanickým poškozením. Zároveň je možné používat i silnější a odolnější řetěz, protože na rozdíl od systémů s přesmykači není potřeba, aby se k zadnímu kolu vešlo mnoho koleček o tloušťce řetězu. Pokud je pro změnu převodů použito jen nábojové převodovky, má řetěz vyšší životnost i proto, protože nedochází k jeho kroucení při přehazování. Celkově je tak údržba nábojové převodovky méně náročná na prostředky i na čas, což je jeden z hlavních důvodů, proč půjčovny městských kol jako je Vélib' nebo Vélo'v používají kola s nábojovými převodovkami. Z hlediska městského provozu je další výhodou také skutečnost, že řetěz nepohybující se do stran je možné snadno zakrytovat a tak chránit oblečení městského cyklisty. Zásadní nevýhodou nábojových převodovek je jejich vysoká pořizovací cena. Zejména varianty s mnoha převody mívají horší účinnost než adekvátní dobře promazaný a udržovaný přesmykačový systém. Obvykle jsou také o něco těžší než přesmykačový systém. == Historie == První patent na nábojovou převodovku s dvěma převody se objevil ve Spojených státech amerických již v roce 1895, ale jeho výrobce na trhu neuspěl. William Reilly si o rok později patentoval podobný dvoupřevodový princip v Anglii a od roku 1898 ho pod jménem 'The Hub' začal prodávat. Na rozdíl od svého amerického předchůdce uspěl a v roce 1902 navázal návrhem převodovky s třemi převody. V rámci různých převodů práv ji začala o něco později vyrábět firma Sturmey Archer. V kontinentální Evropě začala vyrábět nábojové převodovky jako první německá firma Fichtel und Sachs v roce 1904. V roce 1909 bylo v Británii už celkem 14 různých modelů nábojových převodovek s třemi převody. V roce 1987 byly na trhu pouze dvou, tří a pěti převodové náboje, ale se zvyšující se poptávkou se začala rozšiřovat i nabídka. V roce 2008 tak bylo možné zakoupit od firmy Sturmey-Archer tří, pěti a osmi převodové převodovky, od firmy SRAM (která podědila znalosti od firmy Fichtel und Sachs) tří, pěti, sedmi a devítipřevodové převodovky. Firma Rohloff vyrábí dokonce čtrnáctipřevodovou převodovku Rohloff Speedhub a firma NuVinci vyrábí variátor s plynulou změnou převodu. Novým uplatněním pro nábojové převodovky se v druhé polovině 20. století stala skládací kola, firmy Dahon i Brompton Bicycle své lepší modely nabízejí s nábojovými převodovkami.

Question: Kdy se objevil první patent na nábojovou převodovku s dvěma převody?

Answer: v roce 1895


Mrkev obecná

Context: Mrkev obecná (Daucus carota) je rostlina z čeledi miříkovitých, pěstovaná jako kořenová zelenina. Blízkým příbuzným mrkve je pastinák. == Poddruhy == Mrkev obecná pravá Daucus carota subsp. carota (syn. Daucus sylvestris Miller, 1768; syn. Daucus carota var. sylvestris (Miller) Hoffmann, 1791; syn. Daucus carota subsp. sylvestris (Miller) Schübler & Martens, 1834) - Původní divoká nešlechtěná forma mrkve. Kořen je tenký a bílý. Mrkev obecná setá Daucus carota subsp. sativus (Hoffmann) Arcangeli, 1882 ex Schübler & Martens, 1834 (syn. Daucus carota var. sativus Hoffmann, 1791; syn. Daucus sativus (Hoffmann) Passerini, 1852 ex Röhling, 1812) - Sem patří všechny pěstované odrůdy mrkve. Od původní plané mrkve se liší zejména mohutností kořene. Barva kořene může být bílá, žlutá, oranžová, červená, nachová, fialová i vícebarevná (např. zvenku fialová, vevnitř oranžová nebo bílá). == Rozdělení odrůd == Odrůdy se dělí do několika základních skupin: Typ Berlikum má větší, mohutné kořeny, válcovité až mírně kónické, s tupým zakončením. Typ Flakee má velmi dlouhé, kónicky zúžené kořeny s širokou plochou hlavou. Typ Chantenay má kratší kořen kónického tvaru.

Question: Jak se nazývá blízký příbuzný mrkve?

Answer: pastinák