Steve Jobs

Context: V roce 1976 Wozniak vymyslel počítač Apple I. Jobs, Wozniak a Ronald Wayne založili v garáži Jobsových rodičů společnost Apple Computer, aby svůj počítač mohli prodávat. Financoval je tehdy napůl vysloužilý manažer produktového marketingu a inženýr Intelu v jedné osobě, Mike Markkula. V roce 1978 Apple rekrutoval Michaela Scotta z National Semiconductor na post generálního ředitele, což mělo za následek několik divokých let. V roce 1983 se Jobs snažil získat Johna Sculleyho z firmy Pepsi-Cola, aby u Applu pracoval jako CEO. Během tohoto lanaření se ho Jobs mimo jiné zeptal známou otázkou: "Chcete prodávat do konce svého života sladkou vodu? Nebo chcete pracovat se mnou a pomoct mi změnit svět? " Na počátku 80. let spatřil Jobs jako první komerční potenciál v myší ovládaném grafickém uživatelském rozhraní, které vyvíjelo Palo Alto Research Center firmy Xerox, což vedlo k vytvoření počítače Apple Lisa. O rok později zaměstnanec Applu Jef Raskin přivedl na svět Macintosh. V roce 1984 Apple během vysílání Super Bowlu odvysílal televizní reklamu evokující román 1984. 24. ledna 1984 na výroční valné hromadě představil Jobs velice emocionálním způsobem počítač Macintosh. Andy Hertzfeld popsal tuto scénu jako "vřavu". Zatímco Jobs byl přesvědčivý a charismatický ředitel Applu, někteří jeho zaměstnanci ho měli za excentrického náladového manažera. Neuspokojivé prodeje způsobily zhoršení pracovního vztahu mezi Jobsem a Sculleym a nakonec se z toho stal boj o pracovní místo mezi Jobsem a Sculleym. Sculley se nechal slyšet, že spolupráce Jobs – Sculley není již nadále pro Apple vhodná, a pokusil se v zasedací místnosti o jakýsi převrat. Na 24. května 1985 svolal schůzi, na které se měla situace vyřešit. Představenstvo Applu sdílelo názor se Sculleym a zakázalo Jobsovi pokračovat v jeho manažerských úkolech v čele divize Macintosh. Jobs byl o pět měsíců později vyhozen z Applu a ještě téhož roku založil NeXT Inc. V roce 2005 Jobs ve svém projevu na Stanfordově univerzitě řekl, že odchod ze společnosti Apple bylo to nejlepší, co se mu mohlo stát. "Tíhu úspěchu nahradila lehkost toho, že jsem byl znovu začátečník, méně si vším jistý.

Question: Byl Jobs ředitel Applu?

Answer: Zatímco Jobs byl přesvědčivý a charismatický ředitel Applu, někteří jeho zaměstnanci ho měli za excentrického náladového manažera.


Párování bází

Context: Párování bází Dva základní komplementární páry Párování bází je označení pro způsob, jímž jsou nukleové báze (ať v DNA či v RNA) navzájem pospojovány pomocí vodíkových můstků. V typickém případě se párování bází odehrává na základě základních watson-crickovských pravidel komplementarity, tzn. báze adenin (A) páruje s thyminem (T) [či s uracilem v dsRNA] a báze guanin (G) páruje s cytosinem. [1] <s> Pro komplementární pár bází (base pair) se používá zkratka bp.[1] Watson-crickovské párování Dvěma základními páry v typické dvouvláknové DNA je AT pár (adenin + thymin) a GC pár (guanin + cytosin), v dvouvláknové RNA se vyskytuje GC pár rovněž, ale druhým základním párem je AU pár (adenin+uracil). Pro tyto komplementární páry platí, že jedna z nukleových bází je vždy purin (A či G), druhá je pyrimidin (C, T, U).[1] Jakékoliv jiné kombinace nukleových bází by silně deformovaly dvoušroubovici B-DNA a proto se v živých organismech téměř nevyskytují.[2] V GC páru jsou mezi guaninem a cytosinem tři vodíkové můstky, zatímco v AT páru jsou pouze dva. V učebnicích se běžně uvádí, že přítomnost tří vodíkových vazeb mezi G a C je důvodem vyšší stability oblastí DNA bohatých na GC páry.[3] Ve skutečnosti jsou pravou příčinou tohoto jevu silné patrové interakce mezi nad sebou umístěným guaninovou a cytosinovou nukleovou bází.[4] Chargaffova pravidla říkají, že v DNA je stejný počet adeninových a thyminových zbytků (A = T), to samé platí pro guanin s cytosinem (G = C).

Question: Jak se typicky párují nukleové báze?

Answer: základě základních watson-crickovských pravidel komplementarity


Michal Hašek

Context: Michal Hašek získal v postupném vývoji nejprve v prostředí Sobotkových sympatizantů, později obecně stigma "pučisty" a zrádce a dočkal se množících se výzev k odchodu z funkcí. Hašek o několik dní později přiznal, že na dané schůzce skutečně byl. V médiích byl označen za sběratele funkcí a politického lháře. Dne 8. listopadu 2013, ráno, poté, co Zdeněk Škromach oznámil svou rezignaci na místopředsedu strany, odstoupil ze svých stranických funkcí i Hašek, společně s ním učinil stejný krok také další účastník tajné schůzky s prezidentem Jeroným Tejc. Své rozhodnutí Hašek zdůvodnil reflexí špatného volebního výsledku, nutností zklidnit vnitrostranickou situaci a negativní mediální kampaní proti své osobě. Spolu s Jiřím Zimolou, Josefem Novotným a Jiřím Běhounkem veřejně oznámil, že se v nejbližší době definitivně rozhodnou, zda si ponechají svůj mandát hejtmana, nebo poslance. Dodali také, že předloží svůj vlastní návrh, v kterém budou dané legislativní změny reflektovat. Dne 23. dubna 2014 oznámil, že se vzdává funkce poslance Poslanecké sněmovny PČR a nadále zůstává hejtmanem Jihomoravského kraje. Splnil tak vnitrostranické usnesení zakazující souběh funkcí. Ve středu 30. dubna 2014 odevzdal notářský zápis o své rezignaci na poslanecký mandát předsedovi sněmovny Janu Hamáčkovi. Ve Sněmovně jej nahradil Vlastimil Gabrhel. Funkce Michala Haška k prosinci 2016: člen správní rady Masarykovy univerzity člen politického grémia ČSSD člen okresního výkonného výboru ČSSD Brno-venkov poradce prezidenta republiky pro oblast regionálního rozvoje Do roku 2013 zastával další funkce (až kolem 30), které podle jeho vyjádření vyplývaly z pozice hejtmana a poslance a byly nehorované (poslanecký plat v letech 2010-2013 věnoval na charitativní účely). Kvůli souběhu mnoha funkcí byl kritizován, například za svou častou neúčast na hlasováních Poslanecké sněmovny. Od roku 2010 se jako poslanec účastnil pouze 23 % hlasování. Po rezignaci na funkci poslance omezil počet svých funkcí, v listopadu 2015 jich zastával už méně než deset, k prosinci 2016 pět.

Question: Kde se narodil Michal Hašek?

Answer: Brno


Zdeněk Svěrák

Context: Za své dílo získal několik ocenění a to nejen v České republice, ale také v zahraničí. Svěrák se narodil do rodiny Františka Svěráka, pracovníka v rozvodných energetických závodech na pražském Bohdalci, a jeho manželky Růženy rozené Synkové. Otec se vyučil zámečníkem a elektrikářem, ale vypracoval se až na vedoucího rozvodny, a to i přes to, že nebyl inženýrem. Dokázal si například sám sestrojit televizor. Růžena Svěráková pracovala celý život v domácnosti a její manžel si zakládal na tom, že dokáže vydělat tolik finančních prostředků, aby jeho manželka mohla zůstávat doma a pečovat o výchovu jejich dětí. Manželé Svěrákovi se brali v roce 1929 a nastávající byla v té době již těhotná. Dítě se narodilo ještě v témž roce a dostalo jméno Zdeněk. V pěti letech (roku 1934) ale Zdeněk stoupl na rezavý hřebík a následně zemřel na sepsi. Rodiče ztrátu těžce nesli a maminka se ze žalu pokusila i o sebevraždu, ale vypumpovali jí žaludek, čímž ji zachránili. Druhé dítě se manželům Svěrákovým narodilo v březnu 1936 a dostalo také jméno Zdeněk. Rodiče se o svého druhého syna po prožité zkušenosti s prvním dítětem velmi báli a úzkostlivě dbali, aby se mu něco nestalo. Posléze se jim ještě narodilo třetí dítě, dcera Božena, která se pak v dospělosti živila jako prodavačka v potravinách a následně se odstěhovala za Prahu, kde pečuje o svoji domácnost. Před druhou světovou válkou a na jejím počátku bydlela rodina Svěrákových na pražském Bohdalci, ve služebním bytě, jenž patřil podniku, v němž pracoval Zdeňkův otec. Jednomu z Němců se však byt Svěrákových líbil a měl o něj zájem. Označil proto Zdeňkova otce za nespolehlivého. V roce 1942 ho tak propustili ze zaměstnání a spolu s tím musel vrátit užívaný služební byt. Celá rodina se proto odstěhovala do otcova rodiště, do Kopidlna. Po válce (v roce 1945) se vrátili zpět do Prahy na Bohdalec. V dětství se Zdeněk chtěl stát řidičem pekařského auta, posléze prezidentem nebo průvodčím. Když začal na Bohdalci chodit do základní školy, seděl hned od první třídy v lavici se svým kamarádem a pozdějším kolegou z divadla Bořivojem Pencem. Je tak jeho nejstarším kamarádem. V mládí se též učil hrát na hudební nástroje.

Question: V jakém roce se narodil Zdeněk Svěrák?

Answer: 1936


Thomas Alva Edison

Context: Thomas Alva Edison (11. února 1847, Milan, Ohio, USA – 18. října, 1931 West Orange, New Jersey, USA) byl americký vynálezce a podnikatel. Na jeho jméno je vedeno 2332 patentů, další tisíce jich registrovaly jeho firmy. Mezi nejznámější Edisonovy vynálezy patří fonograf (předchůdce gramofonu) a mylně je k nim počítána i žárovka, kterou ovšem pouze zdokonalil a nechal si patentovat. Edison je také zakladatelem dodnes vydávaného prestižního časopisu Science. V roce 1886 se přestěhoval do menšího města West Orange (asi 45 000 obyvatel), ve státě New Jersey na východním pobřeží USA. Zde vybudoval Glenmont – rozsáhlý areál výzkumných pracovišť, jehož celková rozloha činí 5,5 hektaru. Ten je dnes spravován jako národní památka Edison National Historical Site. Hlásil se ke křesťanskému vyznání, vynikal svojí podnikavostí, pracovitostí a cílevědomostí. Byl dvakrát ženatý, z každého manželství měl tři děti. Společně se svojí druhou manželkou je pochován v Glenmontu ve West Orange, v místech, kde strávil podstatnou část svého života. V den jeho pohřbu 21. října 1931 byly na Edisonovu počest v USA zhasnuty všechny žárovky. Neměl lehké dětství. Od malička byl hodně nemocný, do školy chodil pouze krátce. Už jako chlapec se velmi zajímal o přírodní vědy.

Question: Kdo vynalezl fonograf?

Answer: Edisonovy


Hideki Jukawa

Context: Jukawa Hideki (japonsky 湯 秀, anglicky Yukawa Hideki, 23. ledna 1907 Tokio - 8. září 1981 Kjóto) byl fyzik, první japonský nositel Nobelovy ceny za fyziku (1949), kterou obdržel za předpověď existence mezonů na základě teoretického výzkumu jaderných sil. Je po něm pojmenován Jukawův potenciál silné interakce. Lubomír Sodomka, Magdalena Sodomková, Nobelovy ceny za fyziku, Praha : SET OUT, 1997. ISBN 80-902058-5-2 Obrázky, zvuky či videa k tématu Hideki Jukawa ve Wikimedia Commons astro.cz Official Nobel site životopis - en Jeho předpověď mezonu - en

Question: Kdy zemřel Jukawa Hideki?

Answer: 8. září 1981


Mount Everest

Context: Udávaná výška 8 848 je oficiálně uznaná Nepálem a Čínou Radhanath Sikdar, indický matematik a zeměměřič z Bengálska, byl v roce 1852 prvním, kdo určil Everest jako nejvyšší horu světa pomocí trigonometrických výpočtů na základě měření teodolitem z 240 km vzdálené Indie. Před průzkumným měřením byl vrchol zeměměřiči nazýván jménem Peak XV. V padesátých letech 20. století indičtí zeměměřiči učinili přesnější měření, které se přiblížilo dnešním měřením a výpočtům výšky Everestu 8848 m. Dnes je obecně přijímána hodnota 8848 m. Everest stále roste díky pohybům tektonických desek, předpokládaný růst je 3 až 5 mm do výšky a 27 mm k severovýchodu za rok. Konečně podle čínských měření z května 2005 je výška hory 8844 metrů, což je o celé 4 metry méně, než se běžně uvádí. Everest je horou, jejíž vrcholek je nejvýše nad mořskou hladinou. Za nejvyšší horu světa by mohla být pokládána také Mauna Kea na Havaji, která je nejvyšší horou od své základny, ukryté pod mořskou hladinou na oceánském dně. Mauna Kea takto přesahuje 10 km, ale nad moře ční pouhými 4 205 metry. Druhou horou, jež by mohla být nejvyšší, je Chimborazo v Ekvádoru. Vrchol Chimboraza je od středu Země o 2 168 metrů dále než Everest. Tímto způsobem Chimborazo měří 6384,4 km a Everest pouze 6382,3 km. Příčinou rozdílu je zemská rotace, která deformuje tvar Země i mořské hladiny, od níž se výška standardně měří. Přitom podle nadmořské výšky není Chimborazo se svými 6310 metry nad mořem ani nejvyšší horou And. Pro zajímavost lze uvést, že nejhlubší místo oceánského dna prohlubeň Challenger v Mariánském příkopu je hlouběji pod mořskou hladinou než je Everest nad ní. Mount Everest má dlouhou historii pokusů o překonání, kterým dlouho odolával. V kontextu s dnešními komerčními výpravami, kdy na něj lezou i děti a důchodci, to může působit divně, nicméně je třeba si uvědomit, že dnešní návštěvníci mají oproti těm z první poloviny 20. století obrovské výhody: vyzkoušené cesty, pevně instalovaná lana a žebříky, lepší vybavení a mnohem důvěryhodnější předpovědi počasí. I tak ale Everest zůstává nebezpečnou horou i pro klasické a maximálně jištěné výpravy na vrchol. V roce 1921 se uskutečnila průzkumná expedice pod vedením George Malloryho, která si kladla za cíl zejména vylepšit geografické znalosti o oblasti, na výstup na vrchol nebyla dostatečně vybavena. Tato expedice vystoupila na severní sedlo v nadmořské výšce 7060 metrů, výše však již nepokračovala a vrátila se. V roce 1922 se pak uskutečnila velká britská expedice pod vedením Charlese Granvilla Bruce.

Question: Jaká hora na Zemi je nejvyšší?

Answer: Mount Everest


Chajim Weizmann

Context: Dostupné online. (anglicky) 1 2 3 4 5 6 7 8 Chaim Weizmann [online]. Ministerstvo zahraničních věcí Státu Izrael [cit. 2009-04-29]. Dostupné online. (anglicky) 1 2 3 4 ČEJKA, Marek. Izrael a Palestina - Minulost, současnost a směřování blízkovýchodního konfliktu. 2. vyd. Praha: Barrister & Principal, 2007. ISBN 978-80-87029-16-9. S. 36-37. [Dále jen: Izrael a Palestina - Minulost, současnost a směřování blízkovýchodního konfliktu.]1 2 3 Chaim Weizmann [online]. Jewish Virtual Library [cit. 2009-04-30]. Dostupné online. (anglicky) ↑ TERNER, Erich. Dějiny Státu Izrael. Pardubice: Kora, 1991. ISBN 80-901092-0-9. S. 52. [Dále jen: TERNER, Erich. Dějiny státu Izrael.]↑ Hebrejská univerzita se umístila mezi nejlepšími univerzitami světa [online]. Eretz.cz, 2006-09-14 [cit. 2008-04-05]. Dostupné online. ↑ BLAUSTEIN, Max. Židovská historie: Britské mandátní území Palestina - Britské administrativní rozdělení Mandátu na Transjordánsko a zbytkovou Palestinu [online]. Eretz.cz, 2006-01-18 [cit. 2009-04-28]. Dostupné online. ↑ TERNER, Erich. Dějiny státu Izrael. s. 61↑ GILBERT, Martin. Izrael: Dějiny. Praha: BB Art, 2002. 82 s. ISBN 80-7257-740-9. [Dále jen: Izrael: Dějiny.]↑ Izrael: Dějiny. s. 108-109↑ TERNER, Erich. Dějiny státu Izrael. s. 66↑ Casualty Details: Michael Oser Weizmann [online]. Commonwealth War Graves Commision [cit. 2009-04-30]. Dostupné online. (anglicky) ↑ Izrael a Palestina - Minulost, současnost a směřování blízkovýchodního konfliktu. s. 60↑ Izrael: Dějiny. s. 123↑ TERNER, Erich. Dějiny státu Izrael. s. 70↑ Izrael a Palestina - Minulost, současnost a směřování blízkovýchodního konfliktu. s. 67↑ Izrael: Dějiny. s. 256 Související články Weizmannův institut věd Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Chajim Weizmann na Wikimedia Commons Osoba Chajim Weizmann ve Wikicitátech Oficiální internetové stránky Weizmannova institutu věd (anglicky)(hebrejsky) Kneset - Chajim Weizmann (hebrejsky) Jewishmag.com - Chajim Weizmann (anglicky) mw-parser-output .navbox-title .mw-collapsible-toggle{font-weight:normal} Hlavy Státu Izrael Předsedové prozatímní státní rady David Ben Gurion (1948) • Chajim Weizmann (1948–1949) Standarta prezidenta Státu Izrael Prezidenti Chajim Weizmann (1948–1952) • Jicchak Ben Cvi (1952–1963) • Zalman Šazar (1963–1973) • Efrajim Kacir (1973–1978) • Jicchak Navon. (1978–1983) • Chajim Herzog (1983–1993) • Ezer Weizman (1993–2000) • Moše Kacav (2000–2007) • Šimon Peres (2007–2014) • Re'uven Rivlin (od 2014) Autoritní data: AUT: ola2002157572 | GND: 118630709 | ISNI: 0000 0001 0907 8777 | LCCN: n50003498 | VIAF: 61778920 | WorldcatID: lccn-n50003498 mw-parser-output div/**/#portallinks a{font-weight:bold}Portály: Izrael | Lidé | Politika

Question: Kdo byl první prezident státu Izrael?

Answer: Chajim Weizmann


Judas Priest

Context: Judas Priest je anglická heavy metalová skupina zformovaná v roce 1969 v anglickém Birminghamu. První album Judas Priest s názvem Rocka Rolla vyšlo v roce 1974 a od doby vydání alba Stained Class v roce 1978 se skupina Judas Priest stále drží na metalové špičce. V následujících letech Judas Priest nahráli mnoho dalších alb jako British Steel, Screaming for Vengeance či Turbo. Z několika desítek singlů vyniká například Breaking the Law. Skupina sehrála významnou úlohu také v tom, že vytvořila typickou metalovou módu, Rob Halford poprvé předvedl kožené oblečení, cvočky, pyramidy atd. Inspiraci hledal v gay klubech,což byla reakce na zvýšení popularity punkové mody a vzhled glam rockových hudebníků jako je například skupina Kiss nebo Alice Cooper. K. K. Downing, Ian Hill, a John Ellis se znali již od dětství a vyrůstali ve čtvrti Yew Tree estate ve městě West Bromwich. Navstěvovali Churchfields School v All Saints ve West Bromwichi. Downing a Hill se stali blízkými přáteli a sdíleli podobné hudební zájmy (Black Sabbath, Led Zeppelin, Deep Purple, Jimi Hendrix, The Who , Cream, Yardbirds) a naučili se hrát na nástroje. Kapela byla založena v říjnu 1970 v Birminghamu po místním rozpadlém souboru s názvem "Judas Priest" (odvozeno od Dylanovy skladby "The Ballad of Frankie Lee a Judas Priest" Původní Judas Priest byli založeny v roce 1969 Alem Atkinsem (. zpěv), Bruno Stapenhillem (basa, narozen jako Brian Stapenhill v roce 1948, Stone Cross, W. Bromwich), Johnem Partridgem (bicí, narozený c. 1948 , W. Bromwich), a Johnem Perrym (kytara). Stappenhill přišel s názvem "Judas Priest" a nacvičovali v jeho domě ve Stone Cross. Perry zemřel při automobilové nehodě krátce po vzniku kapely a byl následně nahrazen Erniem Chatawayem (narozen Ernest Chataway v roce 1952 ve Winson Green, Birmingham, Warwickshire, zemřel 13. května 2014). Svůj první koncert skupina odehrála 25. listopadu 1969 v George Hotelu ve Walsallu ve Staffordshire a poté na prosinec 1969 a leden 1970 odjela na tour do Skotska. Tato skupina se rozpadla v dubnu 1970 po jejich posledním koncertu 20. dubna v The Youth Centre v Cannocku ve Staffordshire. Atkins se setkal s další sestavou Judas Priest v kostele s názvem St. James v Wednesbury poblíž W. Bromwiche. Toto místo bylo místními nazýváno Holy Joe a zde se Atkins setkal s kytaristou Kennym Downingem, basistou Ianem 'Skull' Hillem a bubeníkem Johnem Ellisem (narozen 19. září 1951 v Yew Tree Estate, West Bromwich).

Question: Kde hledal Rob Halford inspiraci pro metalovou módu?

Answer: v gay klubech


Má vlast

Context: V atmosféře opětovného nabývání národnostního uvědomění vznikla i myšlenka na stavbu národního divadla pro potřeby českého obyvatelstva. Za tímto účelem vznikl Sbor pro zbudování Národního divadla, který začal shromažďovat potřebné finanční prostředky na tak rozsáhlou stavbu. Naléhavá potřeba zbudovat hlavní české divadlo si však vyžádala postavení Prozatímního divadla, které se dočkalo otevření v roce 1862. Díky orchestru, který vznikl při operní scéně Prozatímního divadla, bylo možno provádět operní či další velká orchestrální představení, kterých pěvecké spolky nebyly schopny. V roce 1866, čtyři roky po otevření Prozatímního divadla, se stal ředitelem opery Bedřich Smetana, který dnes patří k vrcholným představitelům české klasické hudby a zakladatelům české hudby národní. Cyklus šesti symfonických básní, který nakonec Smetana pojmenoval Má vlast, vznikal mezi lety 1874–1879. Smetana jej tvořil postupně a z počátku neměl přesný plán toho, jakou bude mít konečnou formu či kolik bude mít částí. První čtyři symfonické skladby přitom vznikaly nezávisle na sobě a až poslední dvě skladby byly psány cíleně za účelem dotvoření cyklu o šesti symfonických básních. První symfonická báseň z roku 1874 zvaná Vyšehrad vznikala v době, kdy si Smetana procházel těžkým obdobím. Již od roku 1866 působil jako vůdčí osobnost opery Prozatímního divadla. Smetana zamýšlel z této operní scény udělat operu světového významu, proto postupně do operního repertoáru začleňoval nejvýznamnější díla operní literatury jako byla díla Carla Marii Webera, Wolfganga Amadea Mozarta, Ludwiga van Beethovena, Gioacchina Rossiniho nebo Daniela Aubera. V atmosféře dozvuků českého národního obrození však začalo být Smetanovi postupně vyčítáno, že se příliš zaměřuje na světové opery a měl by se raději snažit začlenit do repertoáru operní scény Prozatímního díla národnostního charakteru. Do čela Smetanových odpůrců se postavil František Pivoda, jeden z předních českých hudebních kritiků tehdejší doby, který Smetanovi vyčítal mimo nedostatku národnostního uvědomění i jeho příklon k mladočechům, údajnou Smetanovu žárlivost na jiné skladatele či samotné Smetanovy skladby, které podle Pivody často nebyly valné kvality a až na Prodanou nevěstu postrádaly národnostní náboj. Na nátlak kritiků se proto Smetana v roce 1872 vzdal funkce ředitele opery.

Question: Kolik symfonických básní tvoří cyklus Má vlast?

Answer: šesti


LZ 129 Hindenburg

Context: LZ-129 Hindenburg byla německá vzducholoď, která byla zničena požárem 6. května 1937 při přistávání na letišti Lakehurst v New Jersey. Z 97 osob na palubě při této katastrofě zahynulo 13 pasažérů a 22 členů posádky, navíc zemřel jeden člen pozemního personálu. Celkem si katastrofa vyžádala 36 životů. Zeppelin LZ-129 Hindenburg byl spolu se svou sesterskou lodí LZ-130 Graf Zeppelin II největším létajícím strojem všech dob. Byl pojmenován po říšském prezidentovi Paulovi von Hindenburg a v roce 1935 ho sestrojila firma Luftschiffbau Zeppelin s náklady v přepočtu 500 000 tehdejších liber. Měl zcela novou konstrukci z duralu; byl 245 m dlouhý (jen o přibližně 25 m kratší než Titanic), 41 m v průměru, obsahoval zhruba 200 000 m3 plynu rozděleného do 16 oddílů s celkovým vztlakem cca 240 tun, z čehož 112 tun bylo užitečné zatížení. Poháněly jej čtyři dieselové motory Mercedes-Benz, každý o výkonu 890 kW; umožňovaly maximální rychlost 135 km/h. Potah byl vyroben z bavlny impregnované pro nepropustnost směsí oxidu železa a acetátu celulózy a potažené hliníkovým prachem. Hindenburg mohl nést 72 pasažérů (50 při transatlantickém letu), 61 členů posádky a náklad (v nákladním prostoru na zádi se dokonce přepravovaly i malé automobily). V zájmu lepších aerodynamických vlastností byly kabiny pasažérů umístěny uvnitř trupu, nikoli v podvěšených gondolách, jak bývalo dříve obvyklé. Interiér nabízel na leteckou dopravu nebývalý prostor a luxus: teplá jídla, sprchy se studenou i teplou vodou, v klubovně na vyhlídkové palubě hrál dokonce pianista na duralové piáno.

Question: Kdy byla zničena vzducholoď Hindenburg?

Answer: 6. května 1937


Prachatice I

Context: Prachatice I Prachatice I Pohled na historické centrum Prachatic ze Žižkovy skalkyLokalita Charakter část města Obec Prachatice Okres Prachatice Kraj Jihočeský kraj Historická země Čechy Zeměpisné souřadnice 49°0′47″ s. š., 13°59′55″ v. d. Základní informace Počet obyvatel 682 (2011)[1] Katastrální území Prachatice (20,33 km²) PSČ 383 01 Počet domů 149 (2011)[1] Prachatice I Další údaje Kód části obce 404837 multimediální obsah na Commons Zdroje k infoboxu a českým sídlům.Některá data mohou pocházet z datové položky. Prachatice I jsou část okresního města Prachatice, představující jeho původní středověké jádro. Je zde evidováno 182 adres.[2] V roce 2011 zde trvale žilo 682 obyvatel.[3] Prachatice I leží v katastrálním území Prachatice o výměře 20,33 km2.[4] Reference 1 2 Historický lexikon obcí České republiky – 1869–2011. 21. prosince 2015. Dostupné online.↑ Ministerstvo vnitra ČR. Adresy v České republice [online]. 2009-10-10 [cit. 2009-10-22]. Dostupné online. ↑ Český statistický úřad. Statistický lexikon obcí České republiky 2013. Praha: Český statistický úřad, 2013. 900 s. Dostupné online. ISBN 978-80-250-2394-5. S. 199. ↑ Územně identifikační registr ČR. Územně identifikační registr ČR [online]. 1999-01-01 [cit. 2009-10-22]. Dostupné online. Externí odkazy Katastrální mapa katastru Prachatice na webu ČÚZK Pahýl Tento článek je příliš stručný nebo postrádá důležité informace.Pomozte Wikipedii tím, že jej vhodně rozšíříte. Nevkládejte však bez oprávnění cizí texty. Město Prachatice k. ú. Prachatice (Prachatice I • Prachatice II) • k. ú. Staré Prachatice (Staré Prachatice • Ostrov • Městská Lhotka) • Libínské Sedlo • Perlovice • Volovice • Stádla • k. ú. Kahov (Kahov • Podolí) • Oseky mw-parser-output div/**/#portallinks a{font-weight:bold}Portály: Česko | Geografie

Question: Kolik adres je evidováno v obci Prachatice I?

Answer: 182


Hermiona Grangerová

Context: Hermiona Grangerová (* 19. září 1979), celým jménem Hermiona Jean Grangerová je fiktivní postava a jedna z hlavních postav série knih Harry Potter spisovatelky J. K. Rowlingové. Hermiona je studentkou nebelvírské koleje Školy čar a kouzel v Bradavicích, studuje ve stejném ročníku jako Harry Potter a Ron Weasley a tvoří s nimi nerozlučnou přátelskou trojici. Ve filmové sérii Harry Potter hraje Hermionu Emma Watson. == Popis a původ == Hermiona je mudlovského původu, oba její rodiče jsou zubaři, sourozence žádné nemá (v roce 2004 pro BBC J. K. Rowling prohlásila, že plánovala vytvořit Hermioně mladší sestru Lenu. Je nejlepší studentkou ročníku a velmi schopnou čarodějkou (přesto i jí se vše hned napoprvé nedaří tak, jak by se mohlo jevit - létání na koštěti, vyčarovat patrona, věštby). Její bystrá mysl, láska ke knihám, touha po poznání a velká aktivita v hodinách jí u mnohých vysloužily pověst šprta. Přestože se Hermiona projevuje občas poněkud panovačně a umí dát bez obalu najevo svůj názor (včetně profesorům - například profesorce Trelawneyové uraženě odejde uprostřed hodiny), je zároveň velmi kamarádská, má velký smysl pro spravedlnost (ten však několikrát porušuje - např. zneužitím zvětšovacího kouzla pro svoji kabelku; Ministerstvo kouzel podobné praktiky striktně zakazuje) a zastává se utlačovaných. V případě, kdy to nutnost nebo loajalita k přátelům vyžaduje, je ochotna riskovat i hodně obětovat. I když se ho snaží příliš neukazovat, ve třetím ročníku se projeví její největší strach při hodině Obrany proti černé magii - bubák se promění v profesoru McGonagallovou a ta jí oznámí, že ve všech zkouškách selhala.V době svého nástupu do Školy.

Question: Kdo hraje ve filmech Harry Potter postavu Hermiony?

Answer: Emma Watson


Dallas

Context: Kromě toho nedávné údaje ukázaly, že 26,5 % populace Dallasu a 17 % obyvatel celé metropolitní oblasti se narodilo v cizině. Dallas je hlavním cílem mexických přistěhovalců, a to jak legálních, tak i nelegálních. Jihozápadní a jihovýchodní části města, zejména čtvrti Oak Cliff a Pleasant Grove, jsou převážně obývány černými a hispánskými obyvateli, přičemž v těch jižních oblastech města žijí převážně černoši a v západních a východních zase Hispánci. Naopak sever Dallasu obývají většinou běloši, i když je pravda, že i tam nalezneme mnoho enkláv převážně černých a hispánských obyvatel. Navíc je Dallas a jeho předměstí domovem i velkého počtu asijských obyvatel - Korejců, Tchajwanců, Číňanů, Filipínců, Vietnamců, Thajců, Indů, Bangladéšanů, Pákistánců, Srílančanů, Nepálců a Arabů, kteří mají v této oblasti velké zastoupení, zejména na předměstích Arlington, Garland, Richardson, Plano, Carrollton, Irving, Frisco, Flower Mound a Allen. V Dallasu žije i mnoho lidí ze států Afrického rohu - přistěhovalci z Etiopie, Eritrey a Somálska. Právě kvůli vysokému počtu přistěhovaleckých skupin jsou často k vidění vícejazyčné nápisy. V metropolitní oblasti Dallas - Fort Worth žije odhadem 70 000 rusky mluvících osob a většinu z nich tvoří přistěhovalci z bývalého sovětského bloku. Jsou mezi nimi zahrnuti Rusové, ruští Židé, Ukrajinci, Bělorusové, Moldavané, Uzbeci, Kyrgyzové a další. Rusky mluvící populace Dallasu nadále roste díky modelu "manžel Američan - manželka Ruska". Ruská komunita má v této metropolitní oblasti i vlastní noviny The Dallas Telegraph. Přibližně polovina obyvatel Dallasu se narodila mimo území Texasu. Mnozí se do Dallasu přistěhovali z jiných částí země, zejména ze Středozápadu, Severovýchodu a z Kalifornie. V tomto článku byl použit překlad textu z článku Dallas na anglické Wikipedii. Veřejnou dopravu obstarává DART - Dallas Area Rapid Transit ve formě autobusů a rychlodrážních tramvají. V Dallasu byla v roce 1996 postavena první rychlodrážní tramvajová linka na jihovýchodě Spojených států. Nyní existují dvě linky - červená a modrá. Zelená a Oranžová linka jsou ve výstavbě. Brno, Česká republika Dijon, Francie Káhira, Egypt Kalkata, Indie Monterrey, Mexiko Valencia, Španělsko Riga, Lotyšsko Saratov, Rusko Sendai, Japonsko Tchaj-pej, Čínská republika Tchien-ťin, Čínská lidová republika

Question: V jakém roce byla v Dallasu postavena první rychlodrážní tramvajová linka na jihovýchodě Spojených států?

Answer: 1996


Jozef Levický

Context: 1964–196519661967 junioři B-tým A-tým2 (0)4 (3)1 (0) Další informace → Šipka znamená hostování hráče v daném klubu. Některá data mohou pocházet z datové položky. Jozef Levický (* 15. listopadu 1942 Zlaté Moravce) je bývalý slovenský fotbalista, útočník, reprezentant Československa. Fotbalová kariéra V československé reprezentaci odehrál roku 1967 jedno utkání, 4x nastoupil v reprezentačním B-mužstvu (3 góly) a dvakrát v juniorských výběrech. Hrál za Inter Bratislava (1961–1978), Slovan Vídeň (1978–1979) a Calex Zlaté Moravce (1979–1982). V československé lize odehrál 340 utkání a vstřelil 100 branek, takže je členem prestižního Klubu ligových kanonýrů. V Malé encyklopedii fotbalu z roku 1984 ho autoři charakterizovali slovy: "Nenápadný útočník dlouhodobě nadprůměrné výkonnosti. Ani jeden ze svých ligových gólů nevstřelil z pokutového kopu." V Poháru UEFA nastoupil v 7 utkáních a dal 3 góly. Ligová bilance Ročník Zápasy Góly Klub 1. československá fotbalová liga 1963/64 9 6 Slovnaft Bratislava 1. československá fotbalová liga 1964/65 18 7 Slovnaft Bratislava 1. československá fotbalová liga 1965/66 22 6 Inter Bratislava 1. československá fotbalová liga 1966/67 26 7 Inter Bratislava 1. československá fotbalová liga 1967/68 23

Question: Kolik gólů dal Jozef Levický v poháru UEFA?

Answer: 3


Hora

Context: Hora je výrazná vyvýšenina kupovitého, kuželovitého nebo tabulovitého tvaru s relativní výškou nad okolním terénem 300–600 m. Pro vyšší vyvýšeninu se používá pojem velehora, někdy ale také hora. Více hor na jednom místě může tvořit pohoří. Stáří hor je velmi rozmanité a souvisí s geologickými obdobími na Zemi. Některé hory byly také od pradávna považovány za sídla bohů (např. Olymp). Na vrcholky mnoha hor lidé vystoupili až během 20. století, slézáním skal a hor se zabývá lidská činnost zvaná horolezectví. Pojmenování pochází pravděpodobně z hebrejského har (hora). == Výška hor == Výška hor je určována jako nadmořská výška jejich vrcholu. Nejvyšší hora České republiky je Sněžka, nejvyšší hora Evropy je tradičně Mont Blanc (viz poznámka níže), nejvyšší hora světa Mount Everest a nejvyšší hora Sluneční soustavy Olympus Mons, který se nachází na povrchu Marsu. Při určení jiných kritérií výšky (například vzdálenost vrcholu od středu Země nebo převýšení mezi vrcholem a patou hory) mohou jako nejvyšší vyjít i jiné hory. To se ale obvykle uvádí pouze jako kuriozita. === Spor o nejvyšší horu Evropy === Někdy se uvádí, že nejvyšší horou Evropy není alpský Mont Blanc, ale kavkazský Elbrus, který se ale fakticky nachází na hranicích Evropy a Asie. Prameny a zdroje se v tomto ohledu liší, neboť přesný průběh evropské hranice na Kavkazu není z geografického hlediska ujednocen.

Question: Za co byly některé hory považovány?

Answer: sídla bohů


Viktoriiny vodopády

Context: Viktoriiny vodopády nebo Mosi-oa-Tunya (anglicky Victoria Falls) jsou jedny z největších vodopádů na světě. Nacházejí se v jižní Africe na řece Zambezi na hranicích mezi Zambií a Zimbabwe. Šířka vodopádu je 1800 m. Voda padá dolů z útesu vysokého 120 m do úzkého (130 m) a hlubokého (140 m) kaňonu v čediči. Místní obyvatelstvo vodopád nazývá dým, který hřmí, nebo duha. Průtoky v průběhu roku silně kolísají. Průměrný průtok je 1400 m3/s. Vodopády byly objeveny 16. listopadu 1855 skotským cestovatelem Davidem Livingstonem a nazvány podle britské královny Viktorie. V roce 1875 je prozkoumal český cestovatel Emil Holub, který je autorem jejich první mapy, která vyšla v cestopise Sedm let v jižní Africe. E. Holub je také autorem první samostatné publikace o Viktoriiných vodopádech – útlého šestnáctistránkového sešitku The Victoria Falls - a few pages from a diary of Emil Holub, M. D. (...), který v roce 1879 vyšel v jihoafrickém Grahamastownu (reprint v roce 2004). V tomto článku byly použity informace z Velké sovětské encyklopedie, heslo "В". Iguaçu vodopády Obrázky, zvuky či videa k tématu Viktoriiny vodopády ve Wikimedia Commons

Question: Kde se nachází Viktoriiny vodopády?

Answer: jižní Africe


Sarah Bernhardt

Context: Sarah Bernhardt, rozená Henriette-Marie-Sarah Bernardt, (22. října 1844 Paříž - 26. března 1923 Paříž) byla francouzská herečka, jedna z nejvýznamnějších divadelních osobností 19. a počátku 20. století. Narodila se 22. října 1844 v Paříži. Byla nejstarší a nemanželskou dcerou Judith-Julie Bernardtové, která sama byla dcerou holandského varietního podnikatele židovského původu (možná také podvodníka) jménem Moritz Baruch Bernardt. Její matka byla povětšinou nemajetná (sans le sou) a působila v Paříži jako kurtizána pod jménem "Youle". Sarah Bernhardt se ale v roce 1915 sama bez patřičného oprávnění prohlásila za dceru páru Judith van Hard a Édouard Bernardt z přístavního města Le Havre. Chtěla pomocí tohoto postupu získat francouzské občanství a oprávnění k tomu, aby obdržela Řád Čestné legie, což se jí také podařilo. Na přání svého (nám neznámého) otce byla Sarah Bernhardtová pokřtěna, poté byla svěřena do pěstounské péče. Ve svých osmi letech, roku 1852, byla odeslána do pensionátu a od roku 1854 navštěvovala klášterní školu ve Versailles. Roku 1858 pro ni vévoda de Morny (Duc de Morny), nevlastní bratr Napoleona III. a milenec její matky, vymohl výuku herectví na divadle Comédie-Française. Po čtyřech letech studia (roku 1862) debutovala v titulní roli Racinova dramatu Ifigenie. Již v této roli používala své umělecké jméno Sarah. Její kariéra byla však po několika měsících na určitou dobu přerušena, neboť byla z divadla propuštěna, protože se poprala se svou kolegyní v divadle. Poté hrála zpravidla vedlejší role na malých scénách.

Question: Kdy zemřela Sarah Bernhardtová?

Answer: 26. března 1923


Behaimův glóbus

Context: Behaimův glóbus Behaimův glóbus Behaimův glóbus Některá data mohou pocházet z datové položky. Behaimův glóbus je nejstarší dochovaný zemský glóbus na světě, jeho autorem je Martin Behaim. Glóbus byl vytvořen na žádost městské rady Norimberka v letech 1492-1493. Pověření lze najít v historických dokumentech rady, ale je patrné i ze samého glóbu. Na jižním pólu glóbu je napsáno věnování.[1] Hlavně v Německu je glóbus označován jako „zemské jablko“ (německy Erdapfel). Glóbus je jedním z posledních kartografických děl, které představují svět před objevením Ameriky Kryštofem Kolumbem v roce 1492. Glóbus má průměru 54 cm a je zhotoven z papíru a sádry. Na glóbu jsou zachyceny tři tehdy známé kontinenty (Evropa, Asie a Afrika) a množství více či méně hypotetických ostrovů. V roce 1492 byl Martin Behaim pověřen vytvořit glóbus, který by odrážel tehdejší známý svět. O důvodech vzniku glóbu se stále spekuluje, patrně měl být glóbus motivací pro námořní expedice k hledání námořních cest do Indie nebo rozvoj námořního obchodu. Tomu by odpovídalo i znázornění míst původu různých komodit.[2] Předlohou pro Behaima bylo dílo Claudia Ptolemaia, Ptolemaiova mapa, jeho vliv je patrný na rozměrech kontinentů. Jako současné zdroje byly využity příběhy Marca Pola a zprávy Jehana de Mandevilla. Spolupracovníci Behaim nepracoval na celém glóbu sám přizval si několik spolupracovníků z různých oborů. Hans Glockengießer - zkušený zvonař, vytvořil šablonu formy glóbu Hans Stork Ruprecht Kalberger - vytvořil kouli glóbu Georg Glockendon - malíř; autor malby na glóbu Peter Gage Hart Postup výroby glóbu Projekce Behaimovo glóbusu Behaimův glóbus Hans Glockengießer vytvořil šablonu glóbu pro zachování stejného tvaru, která byla naplněna jílem. Jílovou kouli potáhl Ruprecht Kalberger čtyřmi vrstvami plátna, které upevnil pomocí šití a lepidla. Poslední vrstva byl papír, který byl určen k tvorbě kresby. Po zaschnutí byla koule rozříznuta na severní a jižní polokouli v rovině rovníku. Jíl z vnitřní části byl odstraněn. Pro větší stabilitu byly do těla glóbu vloženy dřevěné obruče. Přes severní a jižní pól byla vsazena osa rotace. Glóbus byl osazen dvěma železnými kroužky, které sloužily jako poledník a obzor. Následně byla na poslední vrstvu papíru nanesena kresba kontinentů a moří. Jejím autorem je George Glockendon a nazval ji „Erdepfel“, tedy zemské jablko. Kresba neobsahuje znázornění poledníků ani rovnoběžek. V roce 1510 byl glóbus opatřen dnešním kovovým rámem. [3][4] Sám Behaim pak vytvořil popisky k různým místům a stručné charakteristiky hospodářsky významných oblastí.

Question: Je na Behaimově glóbu vyobrazena Amerika?

Answer: Na glóbu jsou zachyceny tři tehdy známé kontinenty (Evropa, Asie a Afrika) a množství více či méně hypotetických ostrovů.


Slon indický

Context: Slon indický má na chobotu pouze jeden prstík (výběžek na konci chobotu sloužící k uchopení menších předmětů). Slon indický má více klenutou páteř než slon africký, na každém zadním chodidle má čtyři nehty místo tří, na čele dvě vybouleniny a pouze 19 párů žeber (slon africký jich má 21). Samicím obvykle nenarůstají kly a když ano, tak jsou jen stěží viditelné i když slon otevře tlamu. Samci také mohou postrádat kly, tento jev se vyskytuje hlavně v populaci na Srí Lance. Na rozdíl od slona afrického, který používá přední končetiny téměř výhradně k manipulaci se zeminou, umí společně s trupem lépe využívat přední končetiny k manipulaci s objekty. Slon indický dorůstá do výšky 2-4 metry a váží 3-5 tun. Jeho ocas dosahuje délky 1 m až 1,5 m. Velikost slonů v přírodě byla v minulosti zveličována. Nejtěžší zaznamenaný jedinec vážil 8 tun, byl vysoký 3,35 metru a dlouhý 8,06 metru. Žije v menších skupinách. Traduje se, že slon má výbornou paměť, pamatuje si i po několika letech, kde našel vodu, nicméně pokusy v zajetí neprokázaly, že by měl lepší paměť než např. pes nebo kočka. Stáda slonů v přírodě migrují po přesně určených trasách. Úkolem nejstaršího slona je pamatovat si a vyhledat tradiční migrační trasy. Hospodářstvím umístěným na jejich trase vzniká škoda na úrodě a je běžné, že slon zemře při bojích s lidmi. Dospělí jedinci jinak nemají žádné predátory, ale mláďata se mohou stát kořistí tygrů. Sloni žijí průměrně 60 let v přírodě a 80 let v zajetí. Denně zkonzumují potravu o hmotnosti 10 % svého těla, u dospělých je to 170-230 kilogramů. Potřebují denně 80-200 litrů vody a další využijí ke koupání. Ke komunikaci využívají infrazvuk, tento fakt poprvé zaznamenal indický přírodovědec Madhaviah Krishnan a později tento jev studovala Katherine Payne. Samci jsou většinou samotáři a v době říje bojují o samice. Mladší samci mohou vytvářet menší skupinky. Samci pohlavně dospívají v patnácti letech a poté se každý rok dostávají do říje zvané "musth". V tomto období je hladina testosteronu 60krát vyšší než normálně a slon je extrémně agresivní. Ze spánkových potních žláz vylučuje sekret obsahující feromony. Samice žijí v malých skupinách. Mají matriarchální společnost, skupina je vedena nejstarší samicí. Dospívají v 9-15 roku života. Březost trvá 18-22 měsíců a rodí jedno nebo výjimečně dvě mláďata. Mládě je zcela vyvinuté v 19. měsíci, ale zůstává v děloze aby vyrostlo a matka jej mohla krmit.

Question: Jaká je průměrná délka života slona v přírodě?

Answer: 60 let


J

Context: J.A.R. (Jednotka Akademického Rapu nebo také Jaromír a Radomír) je přední česká funkově-rockově-rapová skupina. Skupina J.A.R. byla založena symbolicky 17. listopadu 1989. Základní sestavu tvořil v té době autor hudby Roman Holý a duo "akademických" rapperů Oto Klempíř a Michael Viktořík. Po prvních dvou rockovějších albech (Frtka v roce 1992 a Mydli to! v roce 1994) ukázala kapela svoji sílu a potenciál především na revolučním třetím albu Mein Kampfunk z roku 1997, kde již plně zpívá Dan Bárta. Na albu s říznou dechovou sekcí a výpravným bookletem od Lely Geislerové se objevují první velké hity jako Maksimig nebo Hnědojed. O dva roky později, v roce 1999, vydává J.A.R. svoje čtvrté řadové album Homo Fonkianz poprvé na labelu Sony Music/Bonton/Columbia již v pevném desetičlenném složení Holý, Viktořík, Klempíř, Bárta, Zbořil, Balzar, Chyška, Jelínek, Kaspar a Kop. V témže roce vydávají také videokazetu s názvem V deseti letí desetiletím. Na další řadové album si fanoušci museli počkat až do roku 2002, kdy vyšlo album Nervák, které se od rockových prvků více obrátilo k popu a disku - samozřejmě s převažujícím funkem. Album se prezentovalo především singly Metamegamastítko a Jsem pohodlný, ke kterým byly natočeny videoklipy. Klip Jsem pohodlný režíroval osvědčený Zdeněk Suchý, autor klipů pro Monkey Business nebo Dana Bártu. V roce 2006 vyšlo další řadové album Armáda špásu, které se stylem vrátilo k rockovějším opusům kapely.

Question: Kdy byla založena skupina J.A.R.

Answer: 17. listopadu 1989


Usta

Context: Usta Možná hledáte: Ústa (počátek trávicí soustavy), USTA (Americkou tenisovou asociaci). Usta Krajina podél středního tokuZákladní informace Délka toku 253 km Plocha povodí 6 030 km² Průměrný průtok (47 km od ústí) 28 m³/s Světadíl Evropa Pramen 57°30′27″ s. š., 46°59′48″ v. d. Ústí do Vetlugy 56°53′0,96″ s. š., 45°26′29,34″ v. d. Protéká Rusko Rusko (Kirovská, Nižněnovgorodská oblast) Úmoří, povodí bezodtoká oblast, Kaspické moře, Volha, Vetluga Některá data mohou pocházet z datové položky. Usta (rusky У) je řeka v Nižněnovgorodské a v Kirovské oblasti v Rusku. Je 253 km dlouhá.[1] Povodí má rozlohu 6 030 km².[1] Průběh toku Ústí zleva do Vetlugy (povodí Volhy) na 169 říčním kilometru.[1] Vodní režim Zdrojem vody jsou převážně sněhové srážky. Průměrný průtok vody ve vzdálenosti 47 km od ústí činí 28 m³/s. Zamrzá v listopadu a rozmrzá v dubnu. Využití Řeka je splavná pro vodáky. Na dolním toku je možná vodní doprava. Odkazy Reference 1 2 3 Registr vodních toků Ruské federace – Usta [online]. [cit. 2017-01-22]. Dostupné online. (rusky) Literatura V tomto článku byly použity informace z Velké sovětské encyklopedie, heslo „У“. mw-parser-output div/**/#portallinks a{font-weight:bold}Portály: Geografie | Rusko

Question: Kolik km dlouhá je řeka Usta?

Answer: 253


Deep Purple

Context: Deep Purple je anglická rocková skupina, která byla založena v Hertfordu roku 1968. V tvorbě této skupiny docházelo ke spojení klasické hudby, jejímž propagátorem byl zejména Jon Lord, a hardrockových motivů, které prosazoval Ritchie Blackmore. Spojení těchto dvou druhů hudby oslovilo mladé posluchače první poloviny 70. let. Deep Purple tehdy patřili mezi nejlepší rockové skupiny a z tohoto období také pocházejí jejich nejlepší desky a nejslavnější a nejúspěšnější koncertní vystoupení. Spolu s Led Zeppelin a Black Sabbath jsou považováni za průkopníky heavy metalu a moderního hard rocku, přestože oni sami se nikdy za heavymetalovou skupinu nepovažovali. V 60. letech vznikla skupina Episode Six, která vydala několik singlů. Tuto skupinu tvořili Ian Gillan zpěv, Graham Dimmock kytara, Roger Glover baskytara, Tony Lander kytara, Sheila Carter klávesové nástroje a Harvey Shields bicí. Skupině se však i přes četná turné nepodařilo prorazit. V roce 1967 pak byla založena skupina nazvaná The Flower Pot Men and their Garden, předtím známá jako The Ivy League. Toto nové jméno bylo odvozeno z názvu dětského představení "The Flowerpot Men", což byla zřejmá slovní hříčka narážející na éru "flower power" a pěstování "konopí" v květináčích. Jejich nejpopulárnější písnička "Let's Go to San Francisco" byla některými posluchači považována za parodii na písničku "San Francisco (Be Sure to Wear Flowers in Your Hair)", od Scotta McKenzieho, ale skupina to odmítla.

Question: Jsou Deep Purple považováni za jedny z průkopníků heavy metalu a moderního hard rocku?

Answer: Spolu s Led Zeppelin a Black Sabbath jsou považováni za průkopníky heavy metalu a moderního hard rocku, přestože oni sami se nikdy za heavymetalovou skupinu nepovažovali.


Optické vlákno

Context: Optické vlákno je skleněné nebo plastové vlákno, které prostřednictvím světla přenáší signály ve směru své podélné osy. Optické vlákno je výsledkem aplikace vědeckých poznatků v inženýrství. Optická vlákna jsou široce využívána v komunikacích, kde umožňují přenos na delší vzdálenosti a při vyšších přenosových rychlostech dat než jiné formy komunikace. Vlákna se používají místo kovových vodičů, protože signály jsou přenášeny s menší ztrátou a zároveň jsou vlákna imunní vůči elektromagnetickému rušení. Vlákna se používají také pro osvětlení a jsou pak balena ve svazcích, takže mohou být použita k přenosu obrazů, což umožňuje zobrazení v těsných prostorách. Speciálně konstruovaná vlákna se používají pro řadu dalších aplikací, včetně snímače a vláknového laseru. == Využití v komunikaci == Optická vlákna mohou být použita pro stavbu telekomunikačních sítí, protože jsou ohebná a mohou být svázána do svazků jako kabely. Jsou výhodná zejména na dlouhé vzdálenosti, protože světlo prochází přes vlákno s malým útlumem ve srovnání s elektrickými kabely s kovovými vodiči. Kromě toho můžeme dosahovat rychlosti přenosu desítky Terabitů za sekundu, i když v aplikovaných systémech jsou typické rychlosti 10 nebo 40 Gb/s. Každé vlákno může přenášet mnoho nezávislých signálů, každý s použitím jiné vlnové délky světla. Vytváření sítí na krátké vzdálenosti pomocí optických kabelů, jako například v budově, šetří prostor v kabelovém vedení, protože jediné vlákno může přenášet mnohem více dat než jeden elektrický kabel. Vlákno je také imunní vůči elektrickému rušení. Optické kabely nejsou elektricky vodivé, což je dobré řešení pro ochranu komunikačních zařízení umístěných na přenosové soustavě vysokého napětí a kovových konstrukcích náchylných na úder blesku. Mohou být také použity v prostředích, kde jsou přítomny výbušné výpary, bez nebezpečí vznícení. Přestože vlákna mohou být vyrobena z průhledného plastu, skla, nebo kombinace obou, na velké vzdálenosti u telekomunikačních aplikací jsou vždy použita vlákna skleněná z důvodu nižších optických útlumů. Jak mnohavidová, tak i jednovidová vlákna se používají při komunikaci, přičemž mnohavidové vlákno se používá převážně na kratší vzdálenosti do 550 m (600 yardů) a jednovidové vlákno se používá pro delší vzdálenosti. == Princip funkce == Optické vlákno je válečkový dielektrický vlnovod, ve kterém se šíří elektromagnetické vlny (zpravidla světlo či infračervené záření) ve směru osy vlákna s využitím principu totálního odrazu na rozhraní dvou prostředí s rozdílným indexem lomu. Vnitřní část vlákna se nazývá jádro, okolo jádra je plášť a primární ochrana. K vazbě optického signálu na jádro musí být index lomu jádra vyšší, než má obal.

Question: Jaké vlákna jsou využívána v komunikacích a umožnují vyšší přenosovou rychlost?

Answer: Optická


Kerry King

Context: Kerry King (* 3. června, 1964 v Los Angeles, Kalifornie) je americký kytarista a jeden ze zakládajících členů americké thrash metalové skupiny Slayer. Jeho otec byl letecký inspektor a matka pracovala u telefonní společnosti. Kerry v roce 1981 hledal ve skupinách místo jako kytarista, poté se setkal s Jeffem Hannemanem a začali hrát skladby od Iron Maiden a Judas Priest. Kerry poznamenal: "Why don't we start our OWN band? ", Jeff odpověděl "...Fuck yeah! ". Jako většina metalových muzikantů měl i Kerry dlouhé vlasy, ale poté, co mu začaly padat, se ostříhal do hola; svou hlavu pak doplnil tetováním. Jeho přezdívka zní KFK, což znamená "Kerry Fucking King! ". Jeho texty se z větší části zabývají satanismem; jeho zálibou jsou také horory. Obrázky, zvuky či videa k tématu Kerry King ve Wikimedia Commons muzikus.cz

Question: Byl otec Kerryho Kinga letecký inspektor?

Answer: Jeho otec byl letecký inspektor a matka pracovala u telefonní společnosti.


Lucembursko

Context: Lucemburk 103 641 obyvatel Esch-sur-Alzette 31 898 obyvatel Differdange 22 769 obyvatel Dudelange 19 292 obyvatel Pétange 16 762 obyvatel Sanem 14 832 obyvatel Hesperange 14 027 obyvatel Související informace naleznete také v článcích Politický systém Lucemburska a Politické strany v Lucembursku. Lucembursko je podle ústavy z roku 1868 dědičnou konstituční monarchií. Hlavou státu je velkovévoda; země je jediným velkovévodstvím na světě. Pravomocemi velkovévody je svolávat a rozpouštět parlament, podle výsledků voleb jmenovat vládu a doživotní členy Státní rady, schvalovat zákony a také má právo veta. Zákonodárným orgánem Lucemburska je jednokomorový parlament, který má 60 poslanců volených na pět let. Sněmovna také schvaluje složení vlády. Vláda je složena z ministerského předsedy a dvanácti ministrů. Dalším důležitým orgánem je Státní rada s 21 členy jmenovanými velkovévodou na doživotí. Nejvyšší soudní instancí třístupňového soudnictví je Vrchní soudní dvůr. Občané starší osmnácti let mají povinnost účastnit se voleb vlády. Související informace naleznete také v článku Administrativní dělení Lucemburska. Země je rozdělena do 12 kantonů, které jsou dále rozděleny do celkem 105 komunit. Kanton Capellen - 10 obcí Kanton Clerf - 5 obcí Kanton Diekirch - 10 obcí Kanton Echternach - 8 obcí Kanton Esch an der Alzette - 14 obcí Kanton Grevenmacher - 8 obcí Kanton Lucemburk - 11 obcí Kanton Mersch - 11 obcí Kanton Redingen - 10 obcí Kanton Remich - 8 obcí Kanton Vianden - 3 obce Kanton Wiltz - 7 obcí Související informace naleznete také v článku Ekonomika Lucemburska. V roce 1921 byla založena Belgicko-lucemburská ekonomická unie (do účinnosti přišla v roce 1922). Spolupráce mezi těmito státy se projevovala např. vytvořením měnové unie, kdy bylo možno používat až do zavedení eura lucemburský frank na belgickém území a naopak. Lucembursko má nejvyšší HDP na hlavu v celém světě (přepočteno dle parity kupní síly činil v roce 2004 70 000 $). Příčinou této vysoce nadprůměrné hodnoty je, že asi třetinu pracovních sil (cca 100 000) tvoří příslušníci okolních států, kteří do Lucemburska dojíždějí a nejsou tudíž do obyvatelstva započítáni. Zemědělství je zastoupeno pouze 0,5 procenty v celkovém HDP. Služby naopak tvoří přes 80 %: v Lucembursku sídlí přes 200 bank. Důležitá je též průmyslová výroba, hlavně průmysl slévárenský, který je ale v celkovém úpadku.

Question: Ve kterém roce byla založena Belgicko-lucemburská ekonomická unie?

Answer: 1921


Světová organizace pro zdraví zvířat

Context: Světová organizace pro zdraví zvířat Světová organizace pro zdraví zvířat Vznik 1924 Sídlo rue de Prony 12, 17. obvod, Francie Souřadnice 48°52′52,68″ s. š., 2°18′24,16″ v. d. Úřední jazyk angličtina, španělština a francouzština Oficiální web www.oie.int multimediální obsah na Commons Některá data můžou pocházet z datové položky. Světová organizace pro zdraví zvířat (OIE, anglicky The World Organisation for Animal Health) je mezinárodní organizace zabývající se zdravím zvířat. Byla založena v roce 1924 původně pod názvem Office International des Epizooties. Přestože byla v roce 2003 přejmenována na The World Organisation for Animal Health, organizace si ponechala zkratku (OIE) z původního názvu. Členem OIE v roce 2019 bylo 182 členských zemí.[1] OIE představuje jakousi obdobu Světové zdravotnické organizace (WHO). Cílem organizace je ochrana a tvorba zdraví zvířat a to především v oblasti infekčních nemocí zvířat. Odkazy Reference ↑ The 182 OIE Members, oie.int Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Světová organizace pro zdraví zvířat na Wikimedia Commons Oficiální stránky Pahýl Tento článek je příliš stručný nebo postrádá důležité informace.Pomozte Wikipedii tím, že jej vhodně rozšíříte. Nevkládejte však bez oprávnění cizí texty. Autoritní data: AUT: uzp2007391468 | GND: 2035386-8 | ISNI: 0000 0001 2185 0408 | LCCN: n79104279 | VIAF: 126127087 | WorldcatID: lccn-n79104279

Question: Jaká je zkratka Světové organizace pro zdraví zvířat?

Answer: OIE


Plešivka dlabaná

Context: Plešivka dlabaná (Calvatia utriformis), někdy zvaná také pýchavka dlabaná, je jedlá a chutná houba, která patří do čeledi pýchavkovitých. == Popis == Plodnice má v průměru do šířky 5-20 cm a je 5-15 cm vysoká. Má hruškovitý až kulovitý tvar a na středu je stlačená až uťatá, může však být i obráceně vejčitá nebo skoro válcovitá. Je drobně políčkovitě rozpukaná a je pokryta špičatými bradavkami. V mládí je bílé barvy, poté okrovatí a ve stáří dostane šedohnědou barvu a směrem k bázi řasnatí. Po opadání bradavek se celá horní část rozpadává. Teřich je v mládí bílý a měkký. Má jemnou chuť a houbovou vůni. Časem olivově hnědne a vodnatě měkne, nakonec je suchý a hnědý. V dospělosti se rozpadá a zůstává pouze miskovitá spodní sterilní báze. Výtrusový prach je černohnědý. Výtrusy jsou hladké, skoro kulaté, silnostěnné s jednou olejovou kapkou o velikosti 4,5-5,5 μ. == Výskyt == Tato houba roste od června do října. Roste jednotlivě ale i ve skupinách. Najdeme ji na skalních stepích, hlavně jejich suchých travnatých místech, na sušších otevřených travnatých místech, v lesních lemech, ale i na pastvinách, dále pak akátových lesích, listnatých lesích, smíšených lesích a parcích. Upřednostňuje pahorkatiny, ale i vyšší polohy a nehnojenou půdu. == Využití == Pokud je teřich bílý, je tato houba výborná například k přípravě na způsob řízků nebo mozečku. Vhodná je i k použití jako houbový prášek nebo do směsi. V lidovém léčitelství se používala na zastavení krvácení přímým přiložením dužniny na ránu. Pokud začíná dužnina žloutnout, není již vhodná k jídlu. == Synonyma == Bovista utriformis (Bull.) Fr., Syst. mycol. (Lundae) 3(1): 25 (1829) Calvatia caelata (Bull.) Morgan, J. Cincinnati Soc. Nat. Hist. 12: 169 (1890) Calvatia caelata (Bull.) Morgan, J. Cincinnati Soc. Nat. Hist. 12: 169 (1890) f. caelata Calvatia caelata f. exigua Hruby, Hedwigia 70: 346 (1930) Calvatia caelata (Bull.) Morgan, J. Cincinnati Soc. Nat. Hist. 12: 169 (1890) var. caelata Calvatia caelata var. hungarica (Hollós) F. Šmarda, Fl.

Question: Jaká je barva plešivky dlabané v mládí?

Answer: bílé


Andy Warhol

Context: Snažil se tak vytvářet umění nejen z masových výrobků, ale i v masovém měřítku. Metoda pryžového razítka mu najednou začala připadat "příliš domácká". Prohlásil: "Jsem neobyčejně pasivní. Beru věci tak, jak jsou. Pouze se dívám, pozoruji svět." Tím, že v průběhu tvůrčího procesu minimalizoval pohled na věc, rozpoutal uměleckou revoluci − jeho práce se staly velmi rychle nejenom kontroverzní, ale i populární. Díla, která vznikla v této době, byla spojena především s americkou pop-kulturou. Warhol zobrazoval různým způsobem dolarové bankovky, celebrity, značkové produkty a obrázky z novinových útržků. Tyto předměty jsou na plátně na první pohled rozpoznatelné a často působí na masy. Tento fakt Warhola fascinoval ze všeho nejvíce, a proto je sjednocujícím prvkem veškeré jeho tvorby 60. let. Andy Warhol namaloval 10 obrazů − sérii nazvanou Ohrožené druhy (Endangered Species). Warholův obraz Green Car Crash (Green Burning Car I) byl 16. května 2007 prodán v newyorské aukční síni Christie's za 71,1 milionu dolarů. V roce 2011 byl jeho obraz Flowers prodán za 1,3 milionu dolarů. V roce 2012 byl obraz Dvojitý Elvis v aukční síni Sotheby's prodán za 37 milionů dolarů. Obraz Elizabeth Taylorové byl vydražen za 6,8 miliónu liber. Jeho autoportrét z roku 1986 za 29 miliónů dolarů. Andy Warhol byl úzce spjat s americkou rockovou skupinou The Velvet Underground.

Question: Kolik obrazů namaloval Andy Warhol?

Answer: 10


Cizinka (kniha)

Context: Cizinka (kniha) CizinkaAutor Diana Gabaldon Původní název Outlander Cyklus Cizinka Datum vydání 1991 Česky vydáno 2010 Počet stran 663 ISBN 978-80-87374-16-0 Předchozí a následující díl Vážka v jantaru Některá data mohou pocházet z datové položky. Cizinka je první ze série osmi historických multižánrových románů od Diany Gabaldon. Byla vydána v roce 1991 a zaměřuje se na zdravotní sestru Claire Randallovou z 20. století, která cestuje v čase do 18. století ve Skotsku, kde zažívá dobrodružství a nachází lásku v podobě temperamentního Jamese Frasera.[1. ] V sérii Cizinka se prolíná hned několik žánrů od historické fikce, romance, dobrodružství až po science fiction a fantasy.[1] Cizinka vyhrála cenu Romance Writers of America’s RITA za nejlepší romanci roku 1991.[2] 9. srpna 2014 měla premiéru televizní adaptace tohoto románu.[3] Děj PřeskočitVarování: Následující část článku vyzrazuje zápletku nebo rozuzlení díla. Po tom, co jsou kvůli své práci během 2. světové války britská zdravotní sestra Claire Randallová a její manžel Frank, profesor historie, odloučeni, vydají se na druhé líbánky do Inverness ve Skotsku, kde Frank pátrá po historii své rodiny, zatímco Claire sbírá léčivé rostliny poblíž menhirů na kopci Craigh na Dun. Najednou poblíž kamenů uslyší bzučivý zvuk a ona omdlí. Když se probere, čelí Frankovu předku kapitánu Jacku Randallovi. Než ji kapitán stihne zatknout, je omráčen Skotem, který Claire přivede do své společnosti. Když se Skotové pokoušení napravit vykloubené rameno svého druha Jamieho, Claire využije svoje zkušenosti a napraví ho sama. Muži se představí jako členové klanu MacKenzie a Claire si musí přiznat, že přicestovala v čase do minulosti. Představí se proto jako anglická vdova, která cestuje do Francie, aby se setkala se svojí rodinou. Skotové jí ale neuvěří a vezmou ji do hradu Leoch, kde Claire hledá cestu, jak by se mohla vrátit do své doby. Skotové vidí Claire jako „Sassenach“ – Cizinku, která ignoruje kulturu skotské vysočiny. Její lékařské dovednosti si ovšem získají jejich respekt. Colum MacKenzie ji podezřívá, že je britskou špionkou, proto ji pošle se svým bratrem Dougalem vybrat rentu a dary pro jakobity. Na to dohlíží Ned Gowan, právník z Edinburghu, také patřící do klanu MacKenziů. Kapitán Randall požádá Dougala, aby mu přivedl Claire k výslechu. Aby ji od něj zachránil, Dougal jí poradí, aby se vdala za Jamieho, což také udělá.

Question: Kdo napsal knihu Cizinka?

Answer: Diany Gabaldon


Ferdinand I

Context: Ferdinand I. Habsburský (10. března 1503 Alcalá de Henares – 25. července 1564 Vídeň) byl římskoněmecký král (od 1531), římský císař (od 1556), český a uherský král (od roku 1526) a rakouský arcivévoda. Jeho rodiči byli Habsburk Filip I. Sličný a španělská infantka Jana Šílená. Starší bratr Karel V. se stal roku 1516 španělským králem a 1519 římským císařem. Ferdinandovou manželkou byla česká a uherská princezna Anna Jagellonská. Měli spolu patnáct dětí, mimo jiné Ferdinandova nástupce Maxmiliána II. == Dětství == Ferdinand I. se narodil 10. března 1503 na zámku Alcalá de Henares 40 km od Madridu jako druhorozený syn kastilského spolukrále a burgundského vévody Filipa I. Sličného a kastilské královny Johany (Jany) Šílené. Dětství prožil ve Španělsku. Roku 1506 zemřel Ferdinandův otec Filip. U jeho matky, která byla v té době jedinou dědičkou svých rodičů, vládců nedávno sjednocených španělských království Kastilie a Aragonie, se projevovala duševní choroba. Její otec, aragonský král Ferdinand II., ji shledal neschopnou vlády a nechal izolovat. Postaral se pak o zabezpečení a výchovu jejích dětí. Ferdinand byl od dětství veden k přísně katolickému životu a k respektování habsburských rodových idejí. Spolu s myšlenkami jednoho z největších renesančních učenců Erasma Rotterdamského měl tento fakt největší význam pro formování Ferdinandovy osobnosti. V roce 1516 zemřel Ferdinand II. Aragonský. V životě třináctiletého Ferdinanda to znamenalo zásadní zvrat.

Question: Kdo byl Ferdinand I. Habsburský?

Answer: římskoněmecký král (od 1531), římský císař (od 1556), český a uherský král (od roku 1526) a rakouský arcivévoda


Walter Pollux II-R

Context: Walter Pollux II-R Walter Pollux II-R Hvězdicový devítiválec Walter Pollux II-RTyp hvězdicový letecký motor Výrobce Walter Konstruktér Ing. F. A. Barvitius První rozběh 1934 Hlavní použití Aero A-204, Saro Cloud Vyrobeno kusů 187 Výroba 1934–1939 Vyvinut z motoru Walter Pollux (1932-1935), Walter Pollux II (1935-1939), Walter Pollux III (1936-1937) Další vývoj Walter Super Castor a Super Castor II (1936-1939) a reduktorové verze Walter Super Castor I-MR a I-SR (1937-1939) Varianty Walter Pollux III-R (1935-1939) Walter Pollux II-R (1934) a Walter Pollux III-R (1935) byly československé devítiválcové zážehové vzduchem chlazené hvězdicové motory. Walter Pollux II-R byl vyvinut v polovině 30. let 20. století a byl vyráběn Akciovou společností Walter, továrnou na automobily a letecké motory v Praze - Jinonicích.[1] Jednalo se o verzi motoru Walter Pollux II s reduktorem. Verze Walter Pollux III-R navazovala na Walter Pollux III. Motor Walter Pollux II-R je vystaven v expozici Leteckého muzea ve Kbelích. Vznik a užití Walter Pollux II-R (1934) Konstrukční oddělení továrny Walter v čele s hlavním konstruktérem ing. Františkem Adolfem Barvitiusem pokračovalo ve vývoji vyšší výkonové skupiny devítiválcových motorů, kterou zahájil Walter Pollux v roce 1932. Walter Pollux byl prvním devítiválcovým motorem z nové řady pístových hvězdicových motorů o vrtání válců 135 mm a zdvihu 170 mm. I Walter Pollux prošel v následujících letech obdobným vývojem jako jeho blíženec Castor. Ucelená řada motorů této "hvězdné série", s tímto počtem a uspořádáním válců (9H), s tímto vrtáním a zdvihem měla pokračování v dalších verzích Polluxů a Super Castorů. V roce 1934 jsou představeny motory Walter Pollux II a reduktorová verze Walter Pollux II-R a konečně v roce 1935 Walter Pollux III a motor s reduktorem Walter Pollux III-R. Těmito reduktorovými verzemi řada pístových hvězdicových motorů o vrtání válců 135 mm a zdvihu 170 mm končí.[1] V témže období, kdy Gerhard Fieseler na akrobatickém letounu Fieseler F2 Tiger s motorem Walter Pollux dobývá titul mistra světa v letecké akrobacii, představila továrna Walter novou verzi tohoto motoru určenou dopravní letectví a vojenská letadla všech druhů (průzkumná, bitevní, stíhací atp.). Walter Pollux II-R a Walter Pollux III-R byly devítiválcové, hvězdicové motory s vrtáním 135 mm a zdvihem 170 mm a mohly být použity jako tažné nebo tlačné. Čtyřdílná kliková skříň byla odlita ze slitiny hliníku. Ocelové válce byly vysoustruženy vcelku s chladicími žebry. Hlavy z hliníkové slitiny byly našroubovány za tepla a byly sevřeny dvoudílnými zdeřemi. Do hlav byla zalisována bronzová sedla a vedení ventilů.

Question: Jak byl chlazený motor Walter Pollux II-R?

Answer: vzduchem


Würzburské velkovévodství

Context: obyvatelstvo národnostní složení: Němci jazyky: němčina náboženství: římskokatolické státní útvar státní zřízení: absolutní monarchie mateřskázemě: Rýnský spolek Rýnský spolek státní útvary a území předcházející: Bavorské kurfiřtství následující: Bavorské království Würzburské velkovévodství (německy Großherzogtum Würzburg, též Vircpurské velkovévodství[1]) byla německá monarchie rozkládající se kolem města Würzburg na počátku 19. století. V důsledku smlouvy z Lunéville bylo v roce 1803 světské panství würzburského biskupa sekularizováno a věnováno Bavorskému království. Tentýž rok byl Ferdinand III. Toskánský kompenzován za ztrátu Toskánska nově zřízeným Kurfiřtstvím salcburským, které ale již roku 1805 získalo Rakouské císařství. Ferdinand III. tedy náhradou získal vévodství würzburské a Bavorsko náhradou obdrželo Tyrolsko. Ferdinandův stát byl krátce znám jako Kurfiřtství würzburské, ale vzhledem k rozpuštění Svaté říše římské roku 1806 bylo povýšeno na velkovévodství a vstoupilo do Rýnského spolku. Roku 1810 byl k velkovévodství připojen Schweinfurt. Po bitvě u Lipska roku 1813 Ferdinand zrušil spojenectví s Napoleonem a roku 1814 bylo velkovévodství zrušeno a začleněno do Bavorska. Nicméně Vídeňský kongres vrátil Ferdinandovi Toskánsko a katolická diecéze Würzburg byla obnovena roku 1831 již bez světské moci. Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku Grand Duchy of Würzburg na anglické Wikipedii. Literatura KÖBLER, Gerhard. Historisches Lexikon der deutschen Länder. Munich: Verlag C. H. Beck, 1988. ISBN 3406332900. S. 639. (anglicky) Je zde použita šablona {{Cite book}} označená jako k „pouze dočasnému použití“. Ivo Striedinger: Das Großherzogtum Würzburg, in: ZBLG 6, 1933, S. 250–256 (Digitalisat) mw-parser-output .navbox-title .mw-collapsible-toggle{font-weight:normal} Členské státy Rýnského spolku Království Bavorské království**, Württemberské království**, Saské království**, Vestfálské království* Rýnský spolek roku 1808.

Question: Ve kterém roce byl k Würzburskému velkovévodství připojen Schweinfurt?

Answer: 1810


Co záleží včele

Context: Co záleží včele... (anglicky "Does a Bee Care?") je krátká vědeckofantastická povídka spisovatele Isaaca Asimova, která vyšla poprvé v červnu 1957 v časopise If: Worlds of Science Fiction. Byla následně zařazena do povídkových sbírek, např. Nightfall and Other Stories (1969). Česky vyšla ve sbírce Sny robotů (1996). Thornton Hammer Theodore Lengyel Kane V nejmenovanou dobu se staví na pozemské základně kosmická loď. Theodore Lengyel, zástupce společnosti financující stavbu si stěžuje vedoucímu projektu Thorntonu Hammerovi na jednoho pracovníka jménem Kane. Podle něj nic nedělá. Thornton to ví, ale nehodlá se ho zbavit, v jeho přítomnosti se mu lépe přemýšlí. Kane se motá kolem stavby a nikdo si ho už nevšímá, lidé jsou na něj zvyklí. Jeho přitahují pouze hvězdy (konkrétně jeden bod na obloze) a nejasně si uvědomuje proces výstavby kosmické lodi. Ví, že až bude dokončena, bude on uvnitř. Jeho předek si vybral planetu Zemi po pečlivém rozvážení. Ne každá planeta byla vyhovující. Umístil zde vajíčko, z něhož se vylíhl tvor, jenž později přijal lidskou podobu (poté, co se lidská rasa stala dominantní na planetě). On sám byl z lidského pohledu nesmrtelný a dokázal ovlivňovat ty nejinteligentnější lidské mozky tak, aby v nich podnítil revoluční vynálezy a objevy. Ovlivnil Isaaca Newtona, Lise Meitnerovou, Alberta Einsteina a další. Cílem je povzbudit lidstvo ke stavbě kosmické lodi. Když je loď hotová, Kane si vleze dovnitř a čeká na start. Ačkoli byla loď plánována bez posádky, Kane dokázal manipulovat tvůrci lodi, aby v ní nechali dostatečně velký prostor pro něj, a aby na to vzápětí zapomněli. Jakmile se kosmoplán dostane za hranici atmosféry, tvor, jenž býval Kanem odvrhne své lidské tělo.

Question: Kdo napsal povídku Co záleží včele...?

Answer: Isaaca Asimova


Pyrantel

Context: Pyrantel (pyrantelum pamoatum) je léčivá látka patřící do skupiny pyrimidinů. Působí jako anthelmintikum. Je účinný proti střevním hlísticím rodů Toxocara, Toxascaris, Ancylostoma a Uncinaria. Působí především na dospělé a nebo juvenilní červy ve střevě, naopak nepůsobí na migrující larvy. Mechanismus účinku spočívá v tom, že se váže na nervové receptory hlístic a vyvolává tak jejich spastickou paralýzu (ochromení) a následné samovolné vypuzení střevem z hostitele. Je používán samostatně (např. Banminth pasta®) nebo častěji v kombinaci s jiným anthelmintikem (např. Drontal Plus®, Helm-Ex®, Caniverm®).

Question: Do jaké skupiny látek patří Pyrantel?

Answer: pyrimidinů


Jihlava

Context: Druhá světová válka zasáhla také Jihlavu. Několik dnů po obsazení Němci byla vypálena synagoga. V noci z 10. na 11. dubna 1945 byl partyzány poškozen most u Helenína a při přejezdu vlaku se převrátil. Akce je podle amatérského historika Jiřího Vybíhala hodnocena jako jedna z největších železničních diverzních akcí partyzánů v období Protektorátu Čechy a Morava. Německá hlášení mluví o smrti 65 a zranění 124 vojáků. V roce 1969 se v Jihlavě na náměstí na protest proti normalizaci upálil Evžen Plocek. Jeho pamětní deska se nachází u morového sloupu v horní části Masarykova náměstí. Zrušení zemského uspořádání a nové krajské zřízení z roku 1949 přineslo Jihlavě status krajského města, centra Jihlavského kraje. Další správní reformou roku 1960 však byla Jihlava přičleněna k Jihomoravskému kraji s centrem v Brně a zůstala pouze městem okresním. K 1. lednu 1951 se Jihlava dočkala rozšíření svého území o Bedřichov, Helenín, Hruškové Dvory, Staré Hory a Pančavu, přičemž Bedřichov a Staré Hory patří do Čech. Tím vznikla tzv. "Velká Jihlava". K 17. květnu 1954 byly Hruškové Dvory od Jihlavy odděleny a naopak byla k Jihlavě připojena osada Sasov. V roce 1960 se Jihlava stala okresním městem Jihomoravského kraje s krajským městem Brnem. K 1. lednu 1968 byla Jihlava rozšířena o obec Pávov. Další rozšíření proběhlo k 1. srpnu 1976, kdy byly k Jihlavě připojeny Antonínův Důl, Červený Kříž, Henčov, Heroltice, Hruškové Dvory, Hybrálec, Pístov, Popice, Rančířov, Smrčná, Vysoká a Zborná. K 1. dubnu 1980 byly k Jihlavě připojeny Horní Kosov, Hosov, Malý Beranov a Kosov. V historickém jádru města (od roku 1982 vyhlášeno městskou památkovou rezervací) lze najít domy mnoha historických slohů a velké zbytky městských hradeb ze 14. a 15. století. K 1. lednu 1989 došlo k zatím poslednímu rozšíření města, při němž k němu byly připojeny Rantířov, Měšín, Cerekvička, Loučky, Vílanec, Čížov, Rosice. V létě 1990 se naopak řada částí Jihlavy osamostatnila. Od roku 2000 je Jihlava znovu centrem kraje, který se nicméně z původního staronového názvu Jihlavský kraj brzy přejmenoval na Kraj Vysočina.

Question: Kdy se Jihlava dočkala rozšíření svého území o Bedřichov, Helenín, Hruškové Dvory, Staré Hory a Pančavu?

Answer: 1. lednu 1951


Masarykova univerzita#Historie

Context: 2 233 Další informace Počet fakult (seznam) 10 Sídlo Brno Adresa Žerotínovo náměstí 617/9, Brno, 602 00, Česko Zeměpisné souřadnice 49°11′55,03″ s. š., 16°36′19,81″ v. d. Kampus Univerzitní kampus Bohunice Členství Utrechtská síť, COMNAP a Asociace evropských univerzit https://www.muni.cz Některá data mohou pocházet z datové položky. Masarykova univerzita (latinsky Universitas Masarykiana, v letech 1960–1990 Universita Jana Evangelisty Purkyně v Brně) je česká univerzita se sídlem v Brně. Založena byla v roce 1919 jako druhá česká univerzita.[3][pozn. 2] Počtem studentů v akreditovaných studijních programech je druhou největší vysokou školu v České republice.[4] Má deset fakult a provozuje mimo jiné své Mendelovo muzeum, univerzitní kino Scala, univerzitní centrum v Telči[5] a polární stanici na Antarktidě. Masarykova univerzita se dlouhodobě umísťuje v žebříčku nejlepších světových univerzit QS TopUniversities.[6][7] Od roku 2019 je jejím rektorem Martin Bareš.[8] Historie Podrobnější informace naleznete v článku Dějiny Masarykovy univerzity. Socha T. G. Masaryka před budovou na Komenského náměstí (bývalá lékařská fakulta) O vznik Masarykovy univerzity se zasloužil zejména Tomáš Garrigue Masaryk, profesor Univerzity Karlovy a pozdější první prezident Československa. V rámci své vědecké a politické činnosti věnoval pozornost rozvoji československých vysokých škol a již od osmdesátých let 19. století zdůrazňoval potřebu široké konkurence ve vědecké práci. V této souvislosti poukazoval na to, že tehdejší jediná česká univerzita ke svému rozvoji potřebuje konkurenční instituci. Zřízení druhé české univerzity bylo dlouhá léta jednou z jeho politických priorit a měl v této otázce podporu řady profesorů, studentů i široké veřejnosti.

Question: Umísťuje se Masarykova univerzita dlouhodobě v žebříčku nejlepších světových univerzit QS Top Universities?

Answer: Masarykova univerzita se dlouhodobě umísťuje v žebříčku nejlepších světových univerzit QS TopUniversities.[6][7] Od roku 2019 je jejím rektorem Martin Bareš.[8]


Werk Arena (1967)

Context: Werk Arena (1967) Werk ArenaPlech Aréna Vchod do administrativní části Werk Areny Poloha Třinec, Česká republika Souřadnice 49°40′11,5″ s. š., 18°39′49,5″ v. d. Otevření 17. února 1967 Přestavění 1976 Uzavření 2016[1] Vlastník Třinecká aréna, a.s. Povrch umělá ledová plocha Týmy HC Oceláři Třinec (1967–2014) Kapacita 5 200[2] Rozměry 58,88 x 27,26 m multimediální obsah na Commons Některá data mohou pocházet z datové položky. Werk Arena je sportovní stadion v Třinci, kde odehrával svoje domácí zápasy klub HC Oceláři Třinec. V únoru roku 1967 byla v areálu na Lesní ulici postavena uměle chlazená ledová plocha. Roku 1976 byla tato plocha zastřešena. Ocelovou konstrukci vyrobily Třinecké železárny. Kapacita stadionu dosahuje 5 200 míst. Poslední extraligové utkání Oceláři Třinec odehrál na tomto ledě 10. dubna 2014 proti PSG Zlín, ve kterém prohráli 3:4 po prodloužení (5. semifinálové utkání). Od sezóny 2014/15 hraje tým Ocelářů v blízké nově postavené sportovní hale, která je rovněž pojmenována jako Werk Arena. V roce 2016 byla ledová plocha stadionu definitivně odstavena. Stalo se tak i kvůli otevření nové tréninkové haly v blízkosti nové Werk Areny.[1] Odkazy Reference 1 2 „KONEC ÉRY NA LESNÍ. ZDÁ SE, ŽE TEĎ UŽ DEFINITIVNĚ! “ [online]. hcofans.cz, 07.04.2016 [cit. 2016-06-08]. Dostupné v archivu pořízeném dne 2016-04-23. (česky) ↑ „Werk Aréna - Třinec (Zimní stadion)“ [online]. krasnecesko.cz [cit. 2016-06-08]. Dostupné online. (česky) Externí odkazy Informace o stadionu na stránkách expedice.rps.cz (česky) Video (česky) mw-parser-output div/**/#portallinks a{font-weight:bold}Portály: Architektura a stavebnictví | Lední hokej | Slezsko

Question: Kdo vyrobyl ocelovou konstrukcy Werk Areny?

Answer: Třinecké železárny


Titanic

Context: RMS (Royal Mail Ship)Titanic byl zaoceánský parník třídy Olympic patřící společnosti White Star Line. Ve své době šlo o největší osobní parník světa. Byl určen pro převoz cestujících a pošty mezi Evropou a Severní Amerikou. Na této trase měl konkurovat podobným parníkům společnosti Cunard Line - Mauretanii a Lusitanii. Kapacita lodi dovolovala převážet 2 453 až 2 603 cestujících a omezený počet kočárů nebo automobilů. O provoz lodě a o pohodlí cestujících se staralo 885 až 899 členů posádky. Titanic však ztroskotal již během své první plavby. 14. dubna 1912 v 23:40 se parník srazil s ledovcem. Po necelých třech hodinách, nad ránem 15. dubna v 02:20, klesl ke dnu. Zahynulo kolem 1 500 cestujících a členů posádky. Příčinou vysokého počtu obětí byl zejména nedostatek záchranných člunů a špatná organizace záchranných prací. Zkáze Titanicu se dostalo široké publicity pro velký počet obětí, mezi nimiž bylo mnoho bohatých a známých osobností, kvůli legendám, které vznikly kolem příčiny a průběhu potopení, a v neposlední řadě po objevení zachovalého vraku lodi v hlubinách Atlantiku. Titanic byl postaven v Belfastu v loděnicích Harland & Wolff na objednávku společnosti White Star Line, jako druhý ze série tří lodí třídy Olympic (RMS Olympic, RMS Titanic a HMHS Britannic). Stavba těchto lodí byla odpovědí konkurenční společnosti Cunard Line vlastnící parníky RMS Lusitania a RMS Mauretania.

Question: Jak dlouho se potápěl parník Titanic?

Answer: necelých třech hodinách


Vrtulník

Context: V lednu 1906 na něj dostal tzv. popis patentu, avšak další osud jeho vrtulníku není znám . Kvůli administrativním problémům není prvenství Jána Bahýľa všeobecně uznávané. První zdokumentovaný vrtulník sestrojil francouzský obchodník s jízdními koly, Paul Cornu. 8. listopadu roku 1908 se se svým strojem se dvěma šestimetrovými čtyřlistými vrtulemi a spalovacím motorem o výkonu 24 koňských sil, vznesl několik centimetrů nad zem. Za několik dnů pokus zopakoval, tentokrát se vznesl do výšky 1,5 m. Tento stroj nebylo možné nijak stranově ovládat, a proto není považován za helikoptéru v pravém slova smyslu, přesto se o stroj zajímal například Igor Sikorski. První plně funkční vrtulník byl představen v roce 1938 v Berlíně. Průkopníkem v oblasti letadel s rotující nosnou plochou se stalo Německo před druhou světovou válkou, hlavně pak firmy Flettner a Focke Achgelis. Po jejím skončení převzaly iniciativu v této oblasti hlavně SSSR a USA. Na nosném rotoru vrtulníku vzniká aerodynamický vztlak. K horizontálnímu letu vrtulníku je potřeba vyvinout tah, který vzniká vlivem aerodynamických sil vzniklých na nosném rotoru.

Question: Co poskytuje vrtulníku vztlak?

Answer: nosném rotoru


Intersekcionalita

Context: Organizace Combahee River Collective byla založená černošskými lesbickými ženami v roce 1974 v Bostonu; toto uskupení bylo aktivní až do jeho rozpadu v roce 1980. Její členky zastávaly názor, že bělošský feminismus se neztotožňoval s jejich názory a nenaplňoval jejich ideje a očekávání. Do povědomí lidí se tato organizace dostala kvůli dokumentu Combahee River Collectiv Statement, kde můžeme poprvé najít zmínku o intersekcionalitě. Dokument se zabýval problémem útisku žen na základě jejich barvy pleti, ale také jejich sexuální orientace.[4] Intersekcionalita a feminismus Intersekcionalita úzce souvisí s feministickou a antirasovou teorií. Dotýká se především žen a to velmi významně. Intersekcionální teorie se zabývá tvrzením, že lidé mohou být diskriminováni na základě několika sociálních a kulturních faktorů najednou. Nerovnosti se objevují v kontextu tří hlavních kategorií: rasa či etnicita, třída a také gender. Další faktory mohou být například věk, vzdělání, rodinný stav, náboženské vyznání, sexuální orientace, zdravotní způsobilost nebo fáze životního cyklu a další. Jedná se tedy o mnohonásobnou diskriminaci.[4] K termínu intersekcionalita také odkazuje i americká socioložka Patricia Hill Collins, která definuje tento pojem jako „konkrétní vzájemně se protínající formy útisku vzhledem k rase, sexuální orientaci a národnosti.“ Dále zmiňuje typické rysy intersekcionality – černošský feminismus, multirasový feminismus a feminismus třetího světa.[4] Intersekcionalita a diskriminace Podle teorie intersekcionality zažívá ve společnosti každý člověk diskriminaci v rámci všech možných kategorií. Nejčastějšími kombinacemi utlačování, jinak označované jako dvojnásobný útlak, je pohlaví plus rasa a věk plus pohlaví. Pokud je někdo utiskován pouze na základě jednoho z výše uvedených faktorů, nejedná se o intersekcionalitu.[5] Příklady intersekcionality ve společnosti Typickým příkladem takovéto diskriminace je černošská žena.

Question: S jakým tvrzením pracuje teorie intersekcionality?

Answer: lidé mohou být diskriminováni na základě několika sociálních a kulturních faktorů najednou


Nobelova cena

Context: Nobelova cena je ocenění každoročně udělované za zásadní vědecký výzkum, technické objevy či za přínos lidské společnosti. Uděluje se v následujících oborech: fyzika, chemie, fyziologie nebo lékařství, literatura, mír; dále se také uděluje Cena Švédské národní banky za rozvoj ekonomické vědy na památku Alfreda Nobela, běžně označovaná jako "Nobelova cena za ekonomii", která však není skutečnou Nobelovou cenou (viz níže). Nobelova cena je udělována každoročně od roku 1901 na základě poslední vůle švédského vědce a průmyslníka Alfreda Nobela, vynálezce dynamitu. Ve všech oblastech, v nichž je udělována, je považována za nejprestižnější ocenění. Alfred Nobel ve své závěti napsal, že z jeho pozůstalosti mají být každoročně udělovány ceny za vynikající činy v pěti oblastech lidské činnosti: Nobelova cena za fyziku – udělována švédskou Královskou akademií věd Nobelova cena za chemii – udělována švédskou Královskou akademií věd Nobelova cena za. fyziologii nebo lékařství – udělována institutem Karolinska Nobelova cena za literaturu – udělována Švédskou akademií Nobelova cena za mír – udělována komisí norského parlamentu Roku 1968 se Švédská národní banka rozhodla založit Nobelovu cenu za ekonomii, pod názvem "Cena Švédské národní banky za rozvoj ekonomické vědy na památku Alfreda Nobela".

Question: Od kterého roku se každoročně uděluje Nobelova cena?

Answer: 1901


Daniel Nekonečný

Context: Daniel Nekonečný, vlastním jménem Daniel Konečný (29. června 1966 Boskovice – 23. března 2019 Praha-Řeporyje), byl český zpěvák, tanečník, herec a šoumen. == Život == Nekonečný vyrůstal v jihomoravských Boskovicích. Dva roky studoval herectví DAMU. Poté prošel různými povoláními, například pracoval v porodnici či jako hrobník.Jako zpěvák začínal v kapele Laura a její tygři. V roce 1990 založil kapelu Šum svistu, s níž nahrál třeba hity Sexy Hafanana nebo Jsem boss. Jejich vystoupení byla typická atmosférou brazilských karnevalů. Měl v oblibě žlutou barvu, exotická zvířata jako lvy, tygry či papoušky. Sólově nahrál album Nekonečný šum. Označoval se za krále rozkoše. Jako herec účinkoval například v televizní sérii Historky od krbu (1994) nebo ve filmech Eliška má ráda divočinu (1999) a Jak se krotí krokodýli (2006). V úterý 26. března 2019 byl nalezen mrtvý ve svém bytě (podle některých zdrojů a fotografií v pronajatém rodinném domě) v pražských Řeporyjích, kde žil od roku 2009. Jeho přítelkyně Zuzana Kardová později uvedla za příčinu smrti infarkt myokardu a že zemřel 23. března 2019, což bylo prokázáno z pitvy. Příčinou byl neléčený zvýšený krevní tlak.Pohřeb zpěváka proběhl 4. dubna 2019, spíše než o smuteční událost šlo o oslavu života Daniela Nekonečného. == Odkazy == === Reference === === Externí odkazy === Seznam děl v Souborném katalogu ČR, jejichž autorem nebo tématem je Daniel Nekonečný Oficiální stránky Daniel Nekonečný v Česko-Slovenské filmové databázi Daniel Nekonečný v Internet Movie Database (anglicky) Daniel Nekonečný na Kinoboxu.cz Daniel Nekonečný ve Filmové databázi

Question: Kdy zemřel Daniel Nekonečný?

Answer: 23. března 2019


Havárie elektrárny Fukušima I

Context: Havárie japonské jaderné elektrárny Fukušima I společnosti TEPCO v roce 2011 byla nejhorší jaderná havárie od Černobylu 1986 a po ní jediná další havárie označená na stupnici INES nejvyšším stupněm 7. Katastrofa vznikla následkem zatopení elektrárny ničivou vlnou tsunami 11. března způsobenou mimořádně silným zemětřesením v oblasti Tóhoku. Při havárii došlo s velkou pravděpodobností k závažnému poškození tří tlakových nádob reaktoru. Při obnažení paliva v reaktoru vznikal vodík, který byl následně příčinou tří mohutných explozí. Tyto exploze zásadně přispěly k úniku a rozptýlení štěpných produktů, které dočasně způsobily okolí elektrárny neobyvatelným a také dočasně ekonomicky znehodnotily široké oblasti jinak velmi úrodné zemědělské půdy. Příčiny havárie je nutné hledat již v čase před samotnou havárií – nedostatečná připravenost personálu na možné havarijní stavy, zanedbávání připomínek regulačních úřadů, chyby v japonské legislativě týkající se regulačních úřadů a k havárii svojí měrou přispěly i kulturní předpoklady, zejména japonská hierarchie. Přes 150 000 obyvatel muselo být evakuováno z potenciálně nebezpečného okolí elektrárny z důvodu šíření štěpných produktů, ale prozatím nebyla potvrzena žádná úmrtí nebo nemoci způsobené ozářením. Více než 1000 evakuovaných obyvatel zemřelo na následky samotné evakuace, ať již kvůli pokročilému věku, nebo z důvodu chronických onemocnění. Ničivá katastrofa tedy odhalila spoustu chyb v přístupu společnosti TEPCO k jaderné bezpečnosti, dále ukázala na roztříštěnost vedení po katastrofě a odhalila nebezpečnou laxnost kontrolních úřadů. Všechny tyto faktory vyústily do havárie, jež podle vyšetřovací komise založené japonským parlamentem byla "man-made", neboli zapříčiněna člověkem. Člověkem se ovšem nemyslí jednotlivec, ale spíše celý systém. Celkově bylo také zanedbáváno informování veřejnosti ať již před havárií nebo v průběhu samotné havárie. Z tohoto důvodu také vznikly různé občanské iniciativy ve snaze získat informace z jiných zdrojů. Nejvýznamnější je organizace Safecast, která posléze navrhla i vlastní přístroje a začala organizovat vlastní radiační monitoring zajišťovaný dobrovolníky. Všechna takto získaná data pak byla zveřejňována na jejich webových stránkách a posléze i na interaktivní mapě - Safecast Tile Map.

Question: Kdy se stala černobylská havárie?

Answer: 1986


Chlorid sodný

Context: V potravinářství se kromě běžné úpravy potravin (a ochucení) používá při konzervaci masa nasolením. V chemickém průmyslu je surovinou pro výrobu sodíku, jedlé sody, chlóru, kyseliny chlorovodíkové a mnoha dalších sloučenin. Jeho další využití je například v mýdlovarnictví, sklářství, metalurgii a v papírenském průmyslu, či při výrobě barev. Významné je též jeho využití ve zdravotnictví ve formě 0,9% roztoku, jenž se nazývá fyziologický roztok. Zásadní význam má chlorid sodný v zimní údržbě komunikací. Prakticky ve všech zemích EU je naprosto převažujícím posypovým materiálem, a posypová sůl NaCl byla například v ČR v roce 2001 s cenou v rozmezí 1 700 až 2 200 Kč za tunu asi 6krát levnější než druhá nejužívanější rozmrazovací látka, chlorid vápenatý. V České republice bylo v zimní sezóně 2000/2001 na posyp vozovek silniční sítě v ČR použito 168 000 tun soli, z toho v 98 % se používal chlorid sodný, ve zbylém podílu chlorid vápenatý a jen v nepatrném rozsahu chlorid hořečnatý.[zdroj? ] Eutektický bod, tedy teplota, do které má sůl rozmrazovací účinek, je pro chlorid sodný ve vodném roztoku s ideální koncentrací cca 22 % asi − °C. V praxi však není možné rovnoměrně dosáhnout ideální koncentrace a navíc se ředí vodou z rozmrazeného povrchu, padajícím sněhem apod.; proto hranice skutečné účinnosti leží výše. Pro běžné potřeby zimního ošetřování komunikací účinkuje kuchyňská sůl do teploty − °C, maximálně − °C. Při teplotách pod − °C již bývá zcela neúčinná (chlorid vápenatý je velmi účinný až do − °C, při velkých mrazech se používá zpravidla jen jako příměs chloridu sodného). Kuchyňská sůl normálně prodávaná v běžných obchodech s potravinami bývá ze zdravotních důvodů jodizovaná – je do ní přidáno malé množství jódu ve formě jodidu draselného nebo jodičnanu draselného. Je tím zabezpečeno, že v populaci nevzniká deficit jódu, který by mohl být příčinou vleklých zdravotních poruch či nemocí – především štítné žlázy. Nadměrná konzumace soli ale škodí zdraví. Doporučená denní dávka se pohybuje okolo 5g soli (cca 2g sodíku). VOHLÍDAL, JIŘÍ; ŠTULÍK, KAREL; JULÁK, ALOIS. Chemické a analytické tabulky. 1. vyd. Praha : Grada Publishing, 1999. ISBN 80-7169-855-5. Slánka Obrázky, zvuky či videa k tématu chlorid sodný ve Wikimedia Commons

Question: Co bývá přidáno do kuchyňské soli?

Answer: malé množství jódu


Bitva o Guam (1941)

Context: Pozemní síly: 5 900 Námořní síly: 4 těžké křížníky 4 torpédoborce 3 dělové čluny 6 stíhačů ponorek 2 minolovky 1 minonoska 1 nosič hydroplánů ztráty 17 zabito, 35 zraněných, 406 zajatých, 1 minolovka potopena, 1 hlídkový člun potopen, 1 hlídkový člun zajat, 1 nákladní loď poškozena 1 zabit, 6 zraněno, 1 letadlo zničeno První bitva o Guam byla jedna z prvních bitev za války v Tichomoří mezi Američany a Japonci. Odehrála se na Marianském ostrově Guam. Začala 8. prosince 1941 vyloděním japonské námořní pěchoty a skončila o dva dny později dobytím ostrova. Jednalo se o první americké území, které za války padlo do japonských rukou. Ostrov byl v japonské okupaci až do roku 1944 kdy byl ostrov znovudobyt Američany během operace Forager. Odkazy Reference V tomto článku byly použity překlady textů z článků Battle of Guam (1941) na anglické Wikipedii a グ (1941年) na japonské Wikipedii. Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Bitva o Guam na Wikimedia Commons Pahýl Tento článek je příliš stručný nebo postrádá důležité informace.Pomozte Wikipedii tím, že jej vhodně rozšíříte. Nevkládejte však bez oprávnění cizí texty. mw-parser-output .navbox-title .mw-collapsible-toggle{font-weight:normal} Druhá světová válka v Tichomoří Útok na Pearl Harbor • Bitva o Guam (1941) • Bitva o Malajsii • Boj o Filipíny (1941–1942) • Bitva o Singapur • Boje o Nizozemskou východní Indii • Bitva v Korálovém moři • Bitva u Midway • Bitva. o Guadalcanal • Bitva u ostrova Savo • Bitva u východních Šalomounů • Bitva u mysu Esperance • Bitva u ostrovů Santa Cruz • Bitva u Guadalcanalu • Bitva u Tassafarongy • Bitva u Rennellova ostrova • Bitva v Bismarckově moři • Bitva u Komandorských ostrovů • Bitva o Tarawu. • Bitva ve Filipínském moři • Operace Forager • Bitva o Saipan • Bitva o Guam (1944) • Bitva o Tinian • Bitva o Peleliu • Boj o Filipíny (1944–1945) • Bitva u Leyte • Bitva o Manilu (1945) • Bitva o Iwodžimu • Bitva o Okinawu

Question: Jak dopadla bitva o Guam?

Answer: padlo do japonských rukou


Apple

Context: Apple Inc., dříve Apple Computer Inc., je americká firma se sídlem ve městě Cupertino v Kalifornii. Firma byla založena v roce 1976, specializuje na hardware a software. Jejich nejznámějšími produkty jsou: řada počítačů Mac, sada kapesních počítačů a MP3 přehrávačů iPod, chytrý telefon iPhone a tablet iPad, nebo také hodinky Apple Watch. V počítačích Apple je instalován standardně operační systém macOS a dotyková zařízení jsou poháněna operačním systémem iOS. Dalším známým softwarem je program pro přehrávání a uspořádávání hudební kolekce; iTunes. Mezi další aplikace od firmy Apple se řadí sada kancelářského balíku iWork a sada na vytváření hudby, fotek a videí iLife. Apple ale také vyvíjí a zavádí produkty v jiných oblastech. V poslední době je úspěšná řada multimediálních přehrávačů iPod,[kdy? ] který se stal s více než 100 miliony prodanými kusy nejprodávanějším MP3 přehrávačem na světě. V lednu 2007 Apple představil mobilní telefon iPhone a roku 2010 tablet iPad. Steve Jobs, Steve Wozniak a Ronald Wayne v roce 1976 založili Apple v garáži rodičů Steva Jobse ve městě Cupertino poblíž San José (v oblasti později nazývané Silicon Valley). Pro získání počátečního kapitálu Jobs prodal svůj mikrobus Volkswagen a Wozniak svou programovatelnou kalkulačku. Tímto obdrželi 1 350 dolarů, za něž si pořídili čipy typu 6502 firmy MOS Technology po 20 dolarech za kus. Modelu Apple I bylo nejprve vyrobeno 100 kusů, a to ručně. Počítač Apple II, jehož prototyp byl představen v dubnu 1977 na prvním veletrhu West Coast Computer Fair, vzbudil pozornost jako jeden z prvních kroků k osobním počítačům. Tento model byl komerčně velmi úspěšný – prodalo se ho několik milionů a prodával se až do 80. let, pozdější varianty Apple II se na školách používaly až do počátku 90. let. Následující model Apple III poškodil Jobs svou tvrdohlavostí – nechtěl v něm mít ventilátor a zakázal měnit podobu a velikost skříně; počítač byl velmi poruchový.

Question: Kdy byl založen podnik Apple Inc.?

Answer: 1976


Polonium

Context: Polonium, chemická značka Po, lat. Polonium je nestabilní radioaktivní prvek, nejtěžší ze skupiny chalkogenů. Byl objeven roku 1898 Marií Curie-Skłodowskou a pojmenován na počest její vlasti - Polska. Chemicky patří mezi kovy. Polonium je členem uran-radiové, neptuniové i thoriové rozpadové řady a v přírodě se proto vyskytuje v přítomnosti uranových rud. Právě z uranové rudy - jáchymovského smolince bylo polonium poprvé získáno jako elementární prvek, přestože se jeho koncentrace pohybuje v množství 0,1 mg na tunu. Uměle se připravuje ozařováním bismutu 209Bi neutrony v jaderných reaktorech: : : : : : : : : 209 : : B i + n → : : : : 210 : : B i → : : : : 210 : : P o + :. β : - : : : : : {\displaystyle \mathrm {{}^{209}Bi+n\rightarrow {}^{210}Bi. \rightarrow {}^{210}Po+\beta ^{-}} } : V praxi je nejvíce užívaným izotopem polonia 210 Po, který je silným alfa zářičem s poločasem rozpadu 138,4 dnů. Celkově je známo několik desítek různých izotopů polonia, praktický význam však má pouze již zmíněný 210Po a dále 208Po s poločasem rozpadu 2,9 let a 209Po s poločasem 125 roků. Praktické využití nalézají izotopy polonia jako alfa zářiče v medicíně a při odstraňování statického náboje v textilním průmyslu a výrobě filmů. Ze zdravotního hlediska je polonium vysoce rizikový prvek a při manipulaci s ním musí být dodržována přísná bezpečnostní opatření.

Question: Jak se nazývá nestabilní radioaktivní prvek se značkou Po?

Answer: Polonium


Praha

Context: Zároveň je Praha také vysoce ekonomicky vyspělým a bohatým regionem s výjimečně vysokou životní úrovní, přičemž tímto vyniká nejen nad české, ale i nad evropské standardy. Podle statistik Eurostatu je devátým nejbohatším regionem v Evropě. HDP na obyvatele v Praze dosahuje 171 % průměru celé Evropské unie (HDP na obyvatele ČR dosahuje pouze 80 %). V Praze sídlí celkem 12 univerzit (vysokých škol univerzitního typu). Praha je všeobecně považována za jedno z nejkrásnějších měst v Evropě. Historické centrum města s jedinečným panoramatem Pražského hradu, největšího hradního komplexu na světě, je památkovou rezervací UNESCO. Právě historické jádro města a mnohé památky přilákají ročně miliony turistů ze zemí celého světa. V roce 2012 navštívilo Prahu 6547700 turistů, je to tedy páté nejnavštěvovanější město Evropy, po Londýně, Paříži, Istanbulu a Římu. Od roku 1920 je oficiálním názvem města Hlavní město Praha, předtím od roku 1784 Královské hlavní město Praha. V jiných jazycích jméno obvykle zní Praga (latina, většina románských a slovanských jazyků), Prag (němčina) nebo Prague (angličtina a francouzština), kde se zachovala dřívější výslovnost s g; viz také rámeček "v jiných jazycích". Samotné jméno Praha vyvolává nejvíce diskuzí, které zřejmě nebudou nikdy uzavřeny. Různé hypotézy jsou obvykle zdůvodňovány jazykovědnými konstrukcemi nebo archeologickými nálezy. Název se běžně odvozuje od slova práh. Podle této nejuznávanější teorie je Praha pojmenována po říčním prahu, tj. brodu, který se nacházel někde pod dnešním Karlovým mostem.

Question: Kolik turistů navštívilo Prahu v roce 2012?

Answer: 6547700


Thulium

Context: Na suchém vzduchu se prakticky nemění, ve vlhkém prostředí se pouze pomalu pokrývá vrstvičkou oxidu. Snadno se rozpouští v běžných minerálních kyselinách za vývoje vodíku. Ve sloučeninách se vyskytuje pouze v mocenství Tm+3. Soli Tm+3 vykazují vlastnosti podobné sloučeninám hliníku a ostatních lanthanoidů. Všechny tyto prvky tvoří například vysoce stabilní oxidy, které nereagují s vodou a jen velmi obtížně se redukují. Ze solí anorganických kyselin jsou důležité především fluoridy a fosforečnany, jejich nerozpustnost ve vodě se používá k separaci lanthanoidů od jiných kovových iontů. Thulité soli mají obvykle zelenou barvu. Thulium objevil roku 1879 švédský chemik Per Teodor Cleve a pojmenoval je po bájné zemi Thule. Thulium je poměrně vzácný prvek, ze všech lanthanoidů se vyskytuje nejméně často a zemské kůře je obsaženo pouze v koncentraci 0,2-0,5 mg/kg. O jeho obsahu v mořské vodě údaje chybí. Ve vesmíru připadá jeden atom thulia na 1000 miliard atomů vodíku. V přírodě se thulium vyskytuje pouze ve formě sloučenin. Neexistují však ani minerály, v nichž by se některé lanthanoidy (prvky vzácných zemin) vyskytovaly samostatně, ale vždy se jedná o minerály směsné, které obsahují prakticky všechny prvky této skupiny. Mezi nejznámější patří monazity (Ce, La, Th, Nd, Y)PO4 a xenotim, chemicky fosforečnany lanthanoidů, dále bastnäsity (Ce, La, Y)CO. 3F - směsné fluorouhličitany prvků vzácných zemin a např. minerál euxenit (Y,Ca,Ce,U,Th)(Nb,Ta,Ti)2O6. Velká ložiska těchto rud se nalézají ve Skandinávii, USA, Číně a Vietnamu. Významným zdrojem jsou i fosfátové suroviny - apatity z poloostrova Kola v Rusku. Při průmyslové výrobě prvků vzácných se jejich rudy nejprve louží směsí kyseliny sírové a chlorovodíkové a ze vzniklého roztoku solí se přidáním hydroxidu sodného vysráží jejich hydroxidy. Separace jednotlivých prvků se provádí řadou různých postupů - kapalinovou extrakcí, za použití ionexových (iontoměničových) kolon nebo selektivním srážením nerozpustných komplexních solí. Příprava čistého kovu se obvykle provádí redukcí fluoridu thulitého TmF3 kovovým vápníkem: 2 TmF3 + 3 Ca → 2 Tm + 3 CaF2 Thulium se také vzácně využívá také jako zdroj tepla pro RTG - radioizotopový termoelektrický generátor. Díky svému velmi řídkému výskytu a vysoké výrobní ceně čistého kovu nemají v současné době kovové thulium ani jeho sloučeniny žádné významné komerční využití. Cotton F.A., Wilkinson J.:Anorganická chemie, souborné zpracování pro pokročilé, ACADEMIA, Praha 1973 Holzbecher Z.:Analytická chemie, SNTL, Praha 1974 Dr. Heinrich Remy, Anorganická chemie 1. díl, 1. vydání 1961 N. N. Greenwood - A. Earnshaw, Chemie prvků II. 1. díl, 1. vydání 1993 ISBN 80-85427-38-9 Obrázky, zvuky či videa k tématu thulium ve Wikimedia Commons Slovníkové heslo thulium ve Wikislovníku

Question: V jaké koncentraci je v zemské kůře obsaženo thulium?

Answer: 0,2-0,5 mg/kg


Mem (informace)

Context: Mem (někdy se můžeme setkat i s verzí mém) je termín pro kulturní obdobu genu – replikující se jednotku kulturní informace. Tento termín poprvé použil v roce 1976 ve své knize Sobecký gen Richard Dawkins. Slovo mem je odvozeno z řeckého mimema – napodobovat. Evoluce nemusí být nutně postavena jen na replikaci DNA, ale jejím principem je šíření jakékoli informace, která podléhá změnám (mutacím) a selekčnímu tlaku[zdroj? ]. Memy se rozšiřují jak z generace na generaci, tak i komunikací s nepříbuzným okolím (tato teorie předávání memů v podstatě souhlasí s pojetím evoluce dle Jean-Baptiste Lamarcka - lamarckismem). Teorie o existenci memů, jakožto kulturních dědičných informací v lidských mozkových (podle některých teorií i rostlinných a zvířecích) buňkách je evoluční psychologii kritizována jako pseudověda. Susan Blackmoreová ve své knize The meme machine (v češtině vyšla pod názvem "Teorie memů") memy popisuje jako neovladatelné a neumlčitelné. Před memetickou evolucí není možné uniknout. Dokonce i náš vnitřní obraz sebe sama je dle ní pouhou vítěznou skupinou memů, které nás momentálně ovládají. Jiný výraz pro mem je kulturgen, jenž se ale příliš neujal. Některé memy jsou jednoduché, například básnička, recept či melodie, jiné (těm se pak říká memplex) jsou komplikovanější – třeba náboženská víra nebo politické přesvědčení. Memem je samozřejmě i samotná teorie memů. Memy se šíří bez ohledu na jejich účelnost pro člověka. Existují v nejrůznější škále od výhodných, naprosto neškodných, přes neutrální, až po škodlivé (přičemž hodnocení škodlivosti nebo užitečnosti určitých jevů je rovněž memem). Příkladem jsou memy typu kuřáctví, závislost na drogách, nápodoba destruktivního chování – násilí, sebevražda. Memetikové [zdroj? ] popisují dva způsoby šíření. Jednak vertikální (mezigenerační) přenos stylem prarodiče - rodiče - děti - jejich potomci - ... atd. Především se takto učíme základním vzorcům chování, získáváme též nové dovednosti (např. babička naučí svou vnučku plést). Při vertikálním přenosu se memy šíří s geny. Lze konstatovat, že to, co prospívá genům, současně prospívá i memům. Geny a memy tedy jistým způsobem "spolupracují". Horizontálním procesem je pak myšleno předávání memů mezi vrstevníky. Zatímco rodič se většinou snaží svého potomka naučit adaptivním formám a vzorcům chování, mezi příslušníky stejné generace, popřípadě od nerodičovských autorit, jsme schopni často pochytit memy i prokazatelně škodlivé (vykořisťování aj.).

Question: Kdo je autorem knihy The meme machine?

Answer: Susan Blackmoreová