Červená

Context: Červená je barva odpovídající nejnižším frekvencím, které oko dokáže vnímat. Červená barva patří mezi základní barvy barevného spektra, je to barva monochromatického světla o vlnové délce zhruba 700 nm. Světlo s ještě nižší frekvencí již lidský zrak nedokáže vnímat, jedná se o tzv. infračervené záření. Červená barva patří mezi základní barvy při aditivním míchání (viz RGB), jejím doplňkem je azurová. Lidská krev (a mnohých zvířat) má červenou barvu, což je způsobeno přítomností hemoglobinu. S tímto faktem zřejmě souvisí další symbolika: Červená barva symbolizuje hněv, např. ve rčení vidět rudě. Planeta Mars má načervenalou barvu (kvůli přítomnosti oxidů železa), pro kterou byl asociován s bohem války, Martem. V křesťanství je červená barva symbolem prolité krve mučedníků, proto se používá jako liturgická barva při jejich památkách. Historicky, zvláště v tradici antického Říma je červená či purpurová barva chápána jako barva královská či slavnostní. Odtud též liturgické užití červené barvy při velkých svátcích, které nejsou oslavami mučedníků (např. Květná neděle, Velký pátek, Seslání Ducha svatého). Červená barva je výrazná, chápe se jako varování či jiná důležitá zpráva. Červená barva na semaforu (i na jiných místech) znamená stůj. Červená barva pozičního světla na letadlech a lodích slouží k označení levé strany (port). Červená barva symbolizuje lásku či erotiku (červená knihovna, červené lucerny). Červená barva symbolizuje socialisty či (hlavně) komunisty. V čínské tradici je červená barvou štěstí. Červenou barvou je v účetnictví vyznačen dluh, ztráta (výraz v červených číslech znamená ve ztrátě). V barevném značení odporů znamená červená barva číslici 2 nebo toleranci ±2% Červená barva symbolizuje také ocenění nebo uznání: vysokoškolský diplom studentů, kteří prospěli s vyznamenáním, má červené desky (červený diplom). Červená barva je takzvanou barvou muže, protože znamená krev, popřípadě válku. Červená barva je dále považována za barvu revoluce a změn systému obecně. Červenou barvou jsou označeny vodovodní kohoutky, z nichž teče horká voda. Červená je také jedna ze čtyř základních barev na mariášových kartách a tarokových kartách, kde je znázorněna červenými srdíčky.

Question: Jakou barvu má planeta Mars?

Answer: načervenalou


Mezinárodní svaz ochrany přírody

Context: III – Přírodní památka (National Monument) Oblast obsahující jeden nebo více specifických přírodních nebo přírodně-kulturních rysů, které mají mimořádnou nebo jedinečnou hodnotu spočívající v jejich vzácnosti, reprezentativních či estetických kvalitách nebo kulturním významu.[7] IV – Místo výskytu druhu (Habitat) Oblast země nebo moře, kde dochází k aktivním zásahům správy území za účelem ochrany přirozeného prostředí a uspokojení potřeb konkrétních druhů.[7] V – Chráněná krajinná oblast (Protected Landscape/Seascape) Oblast země, případně pobřeží a moře, kde letitou interakcí člověka a přírody vznikla krajina významné estetické, ekologické nebo kulturní hodnoty, často s vysokou biologickou rozmanitostí. Pro ochranu, správu a vývoj takové oblasti je důležité zachování zmíněné interakce člověka s přírodou v její tradiční podobě.[7] VI – Oblast ochrany přírodních zdrojů (Managed Resource Protected Area) Oblast obsahující převážně nezměněné přírodní systémy, spravovaná tak, aby se zajistila dlouhodobá ochrana a správa biologické rozmanitosti za současného udržitelného využívání přírodních produktů a služeb k uspokojení potřeb komunity.[7] Odkazy Reference V tomto článku byly použity překlady textů z článků International Union for Conservation of Nature na anglické Wikipedii a World Commission on Protected Areas na anglické Wikipedii. 1 2 3 4 5 IUCN [online]. ©2019 [cit. 2008-05-01]. Dostupné z: https://www.iucn.org/1 2 3 4 5 6 7 CHRISTOFFERSEN, Leif E. IUCN: A Bridge-Builder for Nature Conservation. In: Green Globe Yearbook of International Co-operation on Environment and Development 1997. Oxford (UK): Oxford University Press, 1997, s. 59–69. ISBN 0-19-823348-5. Dostupné také z: http://citeseerx.ist.psu.edu/viewdoc/download?doi=10.1.1.512.1461&↑ CHRISTOFFERSEN, Leif E. IUCN: A Bridge-Builder for Nature Conservation. In: Green Globe Yearbook of International Co-operation on Environment and Development 1997. Oxford (UK): Oxford University Press, 1997, s. 61. ISBN 0-19-823348-5. Dostupné také z: http://citeseerx.ist.psu.edu/viewdoc/download?doi=10.1.1.512.1461&↑ IUCN Members. In: IUCN [online]. ©2019 [cit. 12. 1. 2019]. Přístup z: https://www.iucn.org/about/members/iucn-members↑ IUCN - Commissions. cms.iucn.org [online]. [cit. 2009-09-07]. Dostupné v archivu pořízeném dne 2009-09-16. ↑ IUCN - Commission Chairs. cms.iucn.org [online]. [cit. 2009-09-07]. Dostupné v archivu pořízeném dne 2009-09-16. 1 2 3 4 5 6 7 8 BADMAN, Tim, BOMHARD, Bastian. World Heritage and Protected Areas 2008 Edition [online]. IUCN [cit. 2008-09-07]. S. 2. Dostupné v archivu pořízeném dne 2008-12-17. Související články Červený seznam IUCN Externí odkazy Obrázky, zvuky či videa k tématu Mezinárodní svaz ochrany přírody na Wikimedia Commons IUCN Review of the 2008 Red List of Threatened Species Autoritní data: AUT: ko2008471710 | GND: 30267-3 | ISNI: 0000 0000 8486 2070 | LCCN: n79058420 | VIAF: 135664451 | WorldcatID: lccn-n79058420 mw-parser-output div/**/#portallinks a{font-weight:bold}Portály: Švýcarsko

Question: Jakou zkratkou se označuje Mezinárodní svaz ochrany přírody?

Answer: IUCN


Česká národní banka

Context: Od listopadu 2013 používá ČNB devizové intervence k oslabení kurzu koruny "poblíž hladiny 27 CZK/EUR", jako nástroj místo úrokových sazeb k plnění inflačního cíle. Výsledkem je výrazný vzrůst devizových rezerv. ČNB stanoví pravidla provádění platebního styku bankami i nebankovními subjekty. Zejména jde o lhůty zúčtování, pravidla pro vydávání a užívání elektronických platebních prostředků (např. platebních karet) a pro bezpečné fungování platebních systémů. ČNB provozuje systém mezibankovního platebního styku CERTIS a dále systém trhu krátkodobých dluhopisů SKD. ČNB vede účty (ne běžné) a poskytuje služby platebního styku zejména státu a bankám. ČNB poskytuje bankovní služby pro stát a veřejný sektor. Vede účty organizačním složkám státu, příspěvkovým organizacím zřízeným organizačními složkami státu, státním fondům a Národnímu fondu, státní organizaci Správa železniční dopravní cesty, územním samosprávným celkům (obcím, krajům) a dobrovolným svazkům obcí, veřejným výzkumným institucím, veřejným vysokým školám, zdravotním pojišťovnám a svazům zdravotních pojišťoven. Dále vede účty napojené na rozpočet Evropských společenství apod. Na základě pověření Ministerstva financí provádí operace spojené se státními cennými papíry. Banka je politicky nezávislá (její nezávislost garantuje Ústava, zákon o ČNB a postavení bankovní rady); zodpovídá se dvakrát ročně Poslanecké sněmovně. Nejvyšším řídícím orgánem České národní banky je sedmičlenná Bankovní rada. Jejími členy jsou guvernér České národní banky, dva viceguvernéři a další čtyři členové bankovní rady. Členy bankovní rady na dobu 6 let jmenuje prezident republiky (bez nutnosti kontrasignace nebo souhlasu jiného ústavního orgánu), který je také může odvolat. Odvoláni však mohou být jen pokud přestanou splňovat zákonné podmínky výkonu funkce nebo pokud se dopustí vážného pochybení. Odvolání na rozdíl od jmenování členů bankovní rady probíhá v režimu čl. 62 Ústavy, prezident republiky tedy k platnosti svého rozhodnutí potřebuje spolupodpis (kontrasignaci) předsedy vlády nebo jím pověřeného člena vlády. Podmínkami pro jmenování je svéprávnost, bezúhonnost, vysokoškolské vzdělání a zkušenosti a uznávanost v měnových záležitostech nebo v oblasti finančního trhu.

Question: Na jak dlouhou dobu jsou jmenováni členové bankovní rady České národní banky?

Answer: 6 let


Svátek práce

Context: Svátek práce nebo 1. máj je mezinárodní dělnický svátek, který se od roku 1890 slaví 1. května. Svátek zavedla v roce 1889 II. internacionála na paměť vypuknutí stávky amerických dělníků v Chicagu dne 1. května 1886, která vyústila v Haymarketský masakr a následné soudní řízení. V českých zemích se poprvé slavil v roce 1890 na Střeleckém ostrově v Praze. V USA a Kanadě se svátek práce, Labor Day, slaví první pondělí v měsíci září. Dne 1. května 1886 proběhla pod vedením odborů a anarchistů celodenní stávka vyhlášená anarchistickým deníkem The Alarm, usilující o osmihodinovou pracovní dobu bez ztráty peněz. Celkově stávkovalo asi 300 000 dělníků. 3. května proběhlo v Chicagu shromáždění, při kterém došlo ke střetu demonstrantů s pořádkovými silami, při kterém přišlo o život několik stávkujících v důsledku policejní palby. 4. května zemřelo několik lidí při demonstraci na Haymarket Square kvůli výbuchu bomby, za což byli obviněni a následně (avšak bez důkazů) odsouzeni k smrti anarchisté August Spies, Albert Parsons, Adolph Fisher, George Engel a Louis Lingg. První čtyři jmenovaní byli popraveni 11. listopadu 1887, Louis Lingg spáchal sebevraždu již den předtím. Poprvé se Svátek práce celostátně (USA) slavil 1. května 1888, kdy probíhaly celý den stávky a demonstrace na památku dva roky starých událostí. O rok později (tedy 1889) přijala II. internacionála na návrh francouzských socialistů 1. květen (nebo též 1. máj) za oficiální svátek práce. Postupně se k oslavě tohoto svátku přidávaly další politické proudy, jako například nacismus (i když ještě roku 1922 trval Adolf Hitler na zákazu tohoto "marxisticko-anarchistického výmyslu") nebo třeba katolická církev, která jej roku 1955 zasvětila sv. Josefu dělníkovi. V socialistických zemích patřil tento svátek mezi nejdůležitější, organizovaly se masové prvomájové průvody, které procházely městem, často před tribunou s místními představiteli komunistické moci. Účast na oslavách prvního máje byla velmi často nepsaně povinná a nadřízení a učitelé měli nařízeno kontrolovat účast svých podřízených a žáků. Někdy se tento svátek bral jako májová veselice. V průvodu byly zastoupeny národní a družstevní podniky, školy i různé zájmové organizace (např. organizace Svazarmu či Červený kříž). Kromě pěších účastníků městem projížděly i alegorické vozy. Neodmyslitelnou součástí průvodů byly nejrůznější transparenty a mávátka. V československém prostředí nahrával propagaci této akce i ten fakt, že 5. květen a 9. květen (což jsou významné dny z konce 2. světové války) byly časově blízké.

Question: Kdy se v USA a Kanadě slaví Labour Day?

Answer: první pondělí v měsíci září


Google

Context: V roce 2012 sjednotil pravidla užívání všech svých služeb, na všechny začal pohlížet jako na jeden produkt a informace o uživateli začal používat napříč všemi službami, do propojení nebyla zařazena pouze služba Google Wallet a knihovna Google Books. Podle Googlu to bylo proto, aby používání Googlu bylo jednodušší a intuitivnější a aby s uživatelem jednal jako s jedním uživatelem. Některá média ale upozornila, že tím vznikl prostor pro lépe cílenou reklamu a tedy i větší zisk.Kontroverzi také vzbudilo propuštění zaměstnance Jamese Damorea, který vyjádřil svůj názor v dokumentu "Google's Ideological Echo Chamber",[1] který se týkal pozitivní diskriminace ve společnosti.Google algoritmicky určuje, které výsledky návštěvníkům zobrazí. Problémem je, že tyto algoritmy jsou ovlivnitelné vstupními daty do těchto algoritmů, takže je možné, že na první místa mezi vyhledané výsledky se může dostat vymyšlená informace, např. po případu střelby v kostele v Texasu se na prvních místech při vyhledávání jména střelce objevovala vymyšlená informace, že střelec byl radikální komunista napojený na hnutí Antifa. Pokud Google zjistí nějaký takovýto problém, je řešen ručním zásahem. Ještě v roce 2018 ale málokdo řešil, jestli výsledky dodané Googlem někdo nebo něco ovlivnilo tak, aby se uživatele nedozvěděl něco, co nemá vědět. Google sleduje polohu zařízení, i když to uživatel nechce. == Vývoj loga == Za dobu své existence vystřídala společnost řadu log. == Produkty Google ==

Question: Sleduje Google polohu zařízení, když to uživatel nechce?

Answer: Google sleduje polohu zařízení, i když to uživatel nechce.


Henryk Sienkiewicz

Context: Henryk Adam Aleksander Pius Sienkiewicz [ˈ ˈ alɛ ˈ ɕ] IPA (5. května 1846, Wola Okrzejska - 15. listopadu 1916, Vevey, Švýcarsko), byl polský spisovatel, nositel Nobelovy ceny za literaturu z roku 1905. Největší slávu získal svými historickými romány, týkajícími se polských a křesťanských dějin. Představitel polského pozitivismu. Psal rovněž pod pseudonymem Litwos. Sienkiewicz se narodil roku 1846 ve vesnici Wola Okrzejska v Łukówském kraji. Pocházel ze středního šlechtického stavu. Jeho rodiče byli Józef Sienkiewicz (1813-1896) a Stefania roz Cieciszowska Sienkiewicz (1820-1873). Józef Sienkiewicz byl zámožným statkářem. Sienkiewicz proto prožil své dětství mezi vesnickým lidem, což se projevilo nejen v námětech jeho povídek, ale i celým založením jeho povahy a sociálních názorů. Roku 1863 byl Sienkiewiczův otec donucen svůj statek prodat a odstěhovat se s celou rodinou do Varšavy. Zde Sienkiewicz vystudoval na univerzitě dějiny, které mu poskytly nejvíc námětů pro jeho rozsáhlé dílo, prodchnuté autorovým hlubokým pochopením pro neustálé, často krvavé úsilí vlastního národa o znovunabytí svobody a sociální spravedlnosti. Doba jeho studií byla v Polsku obdobím nástupu kritické generace pozitivistů, kteří tehdy formovali svůj program. Sienkiewicz, který již od mládí velmi četl, se úspěšně včlenil do pozitivistické publicistiky a začal psát divadelní recenze i literárně historické studie. Brzy se objevily i jeho první beletristické pokusy (např. povídka Na zmar z roku 1872), které brzy svým významem získaly převahu nad jeho novinářskou tvorbou Obzory si Sienkiewicz rozšiřoval také zahraničními cestami.

Question: Kdy zemřel Henryk Adam Aleksander Pius Sienkiewicz?

Answer: 15. listopadu 1916


Isabela Parmská

Context: Isabella Marie Parmská (italsky: Maria Elisabetta Luisa Antonietta Ferdinanda Giuseppina Saveria Dominica Giovanna Borbone, principessa di Parma) (31. prosince 1741 – 27. listopadu 1763) byla dcerou Filipa Parmského a první manželkou následníka trůnu habsburské monarchie Josefa II. == Dětství a rodina == Isabellin otec Filip byl španělský princ, syn krále Filipa V., její matka Luisa Alžběta byla nejstarší dcerou francouzského krále Ludvíka XV. Isabela se narodila, když bylo její matce jen čtrnáct let a další dva sourozenci se narodili až o hodně později, po deseti letech. Byli to bratr Ferdinand, budoucí parmský vévoda, a sestra Marie Luisa, která se stala manželkou španělského krále Karla IV. Malá princezna vyrůstala v Madridu na dvoře svého děda, španělského krále Filipa V. Když se však její otec Filip stal parmským vévodou, přesídlil s rodinou do tohoto panství na severu Itálie. Isabella se učila hrát na housle a četla mnoho knih od filosofů a teologů, jako byli Jacques-Bénigne Bossuet nebo John Law. Někdy propadala melancholii a když v roce 1759 zemřela její matka, často ji přepadaly myšlenky na smrt. == Manželka arcivévody Josefa == V říjnu 1760, ve věku osmnácti let, byla Isabella provdána za rakouského arcivévodu Josefa, dědice habsburské monarchie. Parmská princezna rychle okouzlila vídeňský dvůr svým půvabem a inteligencí - dokonce prý řešila složité matematické problémy. Sám Josef si svou manželku hluboce zamiloval, ta ale jeho city neopětovala.

Question: Kdo byla Isabela Parmská?

Answer: dcerou Filipa Parmského a první manželkou následníka trůnu habsburské monarchie Josefa II


Teplice

Context: Teplice (německy Teplitz, dříve Teplitz-Schönau, v letech 1945-1946 Teplice-Šanov) jsou lázeňské statutární město v Ústeckém kraji. Leží 15 km západně od Ústí nad Labem v široké kotlině mezi Krušnými horami a Českým středohořím. Dominantou města viditelnou zdaleka je Doubravská hora. Teplice mají okolo 50 tisíc obyvatel a jsou známé jako lázeňské město i svým fotbalovým klubem FK Teplice. Do druhé světové války se městu pro jeho vysokou kulturní úroveň i klasickou architekturu přezdívalo "Malá Paříž".[zdroj? ] Archeologické vykopávky dosvědčují, že na území města sídlili pravěcí lovci před 10-40 tisíci roky. Ve 4. století př. n. l. zde sídlili Keltové a po nich germánské kmeny Markomanů a Kvádů. Termální prameny zde byly podle Hájkovy kroniky objeveny roku 762, viz památka Pravřídlo ve znaku města, ale první důvěryhodná zmínka o části města Trnovany pochází z roku 1057, další pak z konce 12. století. V blízkosti starší slovanské vesnice založila kolem roku 1160 královna Judita, manželka Vladislava II., klášter benediktinek. Po zhruba stovce let vzniká opevněné gotické město na obdélném půdoryse. Teplicemi procházela významná obchodní cesta do Saska. Klášter zanikl v závěru nebo brzy po skončení husitských válek, po bitvě u Ústí nad Labem roku 1426 a před rokem 1436, kdy se klášterní budovy stávají majetkem Jakoubka z Vřesovic. Vrchnost se v Teplicích často střídala, na místě kláštera vznikl renesanční zámek a dále se rozvíjelo lázeňství. Poslední český majitel Teplic, Vilém Vchynský ze Vchynic, byl zavražděn spolu s Albrechtem z Valdštejna v únoru 1634 v Chebu. Panství bylo zkonfiskováno císařem a věnováno Janovi z Aldringenu. Ten umřel za záhadných okolností ještě téhož roku, dříve než panství spatřil. Panství zdědila Janova sestra, která jej věnem přinesla Jeronýmu Clarymu. Po třicetileté válce bylo vybité obyvatelstvo Teplic doplňováno přísunem německých kolonistů, jejichž potomci Teplice obývali až do odsunu v roce 1945. Z roku 1680 pocházejí první seznamy lázeňských hostů, nejstarší u nás. Claryové přestavili v barokním slohu zámek, roku 1718 také vznikly barokní sloup Nejsvětější Trojice (morový sloup) z dílny Matyáše Bernarda Brauna, dodnes stojící na Zámeckém náměstí. V 18. století se rozvíjel průmysl: po roce 1742 vznikly v okolí Teplic první hnědouhelné doly a vzkvétala také výroba punčoch. Převážně dřevěné Teplice podlehly z větší části požáru v roce 1793, obnovovány byly již v klasicistním slohu. V roce 1812 se v Zámecké zahradě setkali Ludwig van Beethoven s Johannem Wolfgangem Goethem. Toto první setkání bylo zároveň i jejich poslední.

Question: Ve kterém kraji se nachází město Teplice?

Answer: Ústeckém kraji


Jaroslav Foglar

Context: Jaroslav Foglar (6. července 1907, Praha – 23. ledna 1999, Praha) byl populární český spisovatel literatury pro mládež, významná osobnost českého skautského hnutí, redaktor několika dětských časopisů a zážitkový vychovatel. Pod skautskou přezdívkou Jestřáb vedl po většinu svého života chlapecký (původně klasický skautský, později jinak nazývaný) oddíl, Pražskou Dvojku. Část jeho díla (zejména příběhy Rychlých šípů a Hochů od Bobří řeky) přešla v Česku do obecného povědomí a některé jeho pojmy a fráze zlidověly. == Životopis == === Dětství === Narodil se na Novém Městě pražském, v Benátské ulici číslo 3. Rodina se však krátce poté přestěhovala do Předlic (Ústí nad Labem) a následně do Poděbrad. Když byly Foglarovi 4 roky, 17. července 1911 zemřel na srdeční nemoc jeho otec Jindřich (v Poděbradech, kam se celá rodina přestěhovala kvůli léčbě) ve věku 39 let. Od té doby žil Jaroslav Foglar pouze s matkou a starším bratrem Zdeňkem.V roce 1914 se ovdovělá paní Foglarová se svými dvěma syny přestěhovala zpět do Prahy, na Vinohrady do Korunní třídy. Někdy na přelomu let 1919/1920 na výzvu svého kamaráda poprvé navštívil skautský oddíl, protože se mylně domnívali, že s ním mohou zdarma cestovat do Anglie. Zjistili, že cesta zdarma není, přesto dostali pozvání do oddílu. Navštívili tedy ještě několik schůzek a výprav za město. Při jedné z dalších akcí, kdy v ulicích Prahy prodávali losy Skautské loterie, se nachladil, a matka mu proto další skautování zakázala.V roce 1923 byl společně se svým bratrem Zdeňkem přijat do 48. klubu oldskautů Jestřábi, podle kterého později dostal i svoji přezdívku Jestřáb. Jaroslav tehdy sice nesplňoval věk pro oldskauty, byl však přijat do jisté míry z nouze, aby měl klub dostatečný počet členů pro schválení v rámci skautské organizace. Trampské toulání s oldskauty jej však nezaujalo. Jako téměř dospělý nakonec přijal v roce 1924 nabídku vstoupit do 34. pražského oddílu Ohnivci. Ohnivci byli o rok později sloučeni s legendárním druhým pražským oddílem (tzv. Dvojka). === Počátky dospělosti === V roce 1924 skončil obchodní školu a krátce pracoval v informační kanceláři firmy Wys Muller & Co. Poté na třináct let přešel k firmě Oskar Stein, velkoobchod papírem, u níž pracoval jako fakturant.O prázdninách roku 1925 vedl skautský tábor, při němž poprvé zavítal do Sluneční zátoky na řece Sázavě. Po návratu z tábora se z rozhodnutí rady Junáka 34. pražský oddíl sloučil se slavnou Dvojkou a Jestřáb přešel do jeho vedení jako rádce, aby se po dvou letech stal vůdcem oddílu.

Question: Jakou skautskou přezdívku měl Jaroslav Foglar?

Answer: Jestřáb


Cyril Zálešák

Context: Cyril Zálešák (4. února 1920 Kuželov − 16. dubna 2013 Bratislava) byl slovenský choreograf, hudebník a folklorista. Zkoumal slovenské lidové tance a vydal několik metodických příruček a sborníků. V díle Opisovanie ľudových tancov vytvořil systém názvosloví pro popis tanců. Jako choreograf a vedoucí působil 25 let ve folklorním souboru Technik. Režíroval několik scénických programů na folklorních festivalech. == Dílo == 1990 – Folklór na scéne 1982 – Folklórne hnutie na Slovensku: od oslobodenia do súčasnosti 1978 – Motívy a zostavy pre nácvik slovenských ľudových tancov 1977 – Prehľad slovenských ľudových tancov 1970 – Tradičné zvyky na Slovensku, spojené s tancami 1964 – Ľudové tance na Slovensku 1963 – Rytmika a ľudové tance 1956 – Opisovanie ľudových tancov 1953 – Pohronské tance 1950 – Horňácky odzemok a verbunk == Reference == V tomto článku byl použit překlad textu z článku Cyril Zálešák na slovenské Wikipedii.

Question: Zkoumal Czril Zálešák slovenské lidové tance?

Answer: Zkoumal slovenské lidové tance a vydal několik metodických příruček a sborníků.


Ampér

Context: Ampér (značka A) je základní jednotka soustavy SI pro elektrický proud. Od 20. května 2019 je definována fixací číselné hodnoty elementárního náboje, aby byla rovna 1,602 176 634×10−19, je-li vyjádřena jednotkou C, rovnou A s, kde sekunda je definována pomocí Δ. == Definice == Definice ampéru (podle soustavy SI): Ampér, značka "A", je jednotka elektrického proudu v SI. Je definována fixací číselné hodnoty elementárního náboje, aby byla rovna 1,602 176 634×10−19, je-li vyjádřena jednotkou C, rovnou A s, kde sekunda je definována pomocí Δ.Zafixování elementárního náboje a Planckovy konstanty stanovuje přesně také hodnotu Josephsonovy konstanty a von Klitzingovy konstanty , které se vyskytují ve vztazích pro Josephsonův jev resp. kvantový Hallův jev. Tímto způsobem lze vytvořit etalony elektrického napětí U a elektrického odporu R. Realizace ampéru je pak založena na aplikaci Ohmova zákona . == Stará definice (platná do 19. května 2019) == Do 19. května 2019 byl ampér definován podle tehdejší soustavy SI jako: Ampér je stálý elektrický proud, který při průchodu dvěma přímými rovnoběžnými nekonečně dlouhými vodiči zanedbatelného kruhového průřezu umístěnými ve vakuu ve vzájemné vzdálenosti 1 metr vyvolá mezi nimi stálou sílu o velikosti 2×10−7 newtonu na 1 metr délky vodiče. == Historie == Jednotka je pojmenována po francouzském matematikovi a fyzikovi Ampè (1775–1836).Ampér byl původně definován jako jedna desetina elektromagnetické jednotky proudu ze soustavy CGS (známá jako abampér, absolutní ampér), která generuje sílu dvou dynů (1 dyn = 10−5 N ≈ 1,019716×10−6 kp) na centimetr délky mezi dvěma vodiči, které jsou od sebe vzdáleny jeden centimetr. == Užití == Jednotka elektrického náboje, coulomb, je definovaná pomocí ampéru. Proud I o velikosti jeden ampér je rovný toku elektrického náboje Q jeden coulomb za čas t 1 sekundy:

Question: Jaká je značka pro ampér?

Answer: A


Chmel otáčivý

Context: Hlávky samičích květů (chmelové šištice) nebo extrakt z nich se používají v pivovarnictví při výrobě piva, obsahují totiž hořčiny (lupulin), které mu dodávají chuť a aroma. Jelikož květy ztrácejí po opylení na kvalitě, je třeba dbát na to, aby se ve chmelnici nevyskytovaly samčí rostliny. Pro výrobu piva se používají chmelové pelety (lisované chmelové granule), které jsou výhodnější zejména z hlediska přepravy a skladování. V českém pivovarnictví patří mezi nejlépe hodnocené odrůdy Žatecký poloranný červeňák, který získal certifikát Chráněné označení původu. První historická zmínka o užití chmele pro dochucení piva pochází z listiny franského krále Pipina III. Krátkého z r. 768. Český chmel (pěstovaný v Poohří (Žatecko), Polabí (Úštěcko) a na Hané (Tršicko)) patří k nejkvalitnějším na světě a občas bývá označován za zelené zlato. Mladé výhonky chmele se dodnes někdy užívají jako zelenina ("chmelový chřest"). Z výhonků se též připravují polévky, omelety, ale také se nakládají. Lupulin z chmelových žlázek zavedl jako sedativum v roce 1813 pařížský lékárník Planche. Sušené pestíkové šištice se používají jako droga Strobili lupuli a chmelové žlázky jako Glanduale lupuli ("chmelová moučka"). V homeopatii se používá esence z čerstvých žlázek jako diuretikum, antiafrodiziakum nebo narkotikum. Menší množství se využívá při výrobě kosmetických přípravků. V lidovém léčitelství se také využívá jako sedativum a také povzbuzuje chuť k jídlu. Sbírají se mladé výhonky, které zatím neprorostly na světlo a obsahují hodně vitamínů skupiny B i minerálních látek. Čaj z chmelových žlázek pomáhá proti nespavosti, působí močopudně a užívá se při křečích svalů.

Question: Proti čemu pomáhá čaj z chmelových žlázek?

Answer: proti nespavosti, působí močopudně a užívá se při křečích svalů


Názorové vůdcovství

Context: Názorové vůdcovství Názorové vůdcovství je sociologický koncept, podle něhož existuje ve společnosti část aktivních a informovaných jedinců, kteří ovlivňují názory ostatních (veřejné mínění). Tyto jedince nazýváme názorovými vůdci (anglicky opinion leaders nebo opinion makers). Nalezneme je napříč sociálními vrstvami ve všech skupinách nehledě na společenský status, vzdělaní a majetek. Oproti ostatním členům skupiny jsou vnímavější vůči jejím zájmům, informovanější co se týká témat, která se skupiny dotýkají, a také se k jejím problémům nejčastěji vyjadřují. Důležitým aspektem názorového vůdcovství je tzv. dvoustupňový tok informací, kdy vůdci zprostředkovávají skupině informace z masových médii.[1] Teorii názorových vůdců dále rozvíjí R. K. Merton. Rozlišuje vůdce lokálního, který se specializuje na místní záležitosti, a vůdce kosmopolitního, zajímajícího se o problémy širšího světa.[2] Studie The People's Choice První studií, která se zabývala konceptem názorového vůdcovství, byla práce kolektivu autorů Paula Lazarsfelda, Bernarda Berelsona a Hazela Gaudeta The People's Choice.[3] Jejich tým zkoumal chování voličů v průběhu předvolební kampaně prezidentských voleb v USA v roce 1940. Výzkum probíhal v okrese Erie County v Ohiu od května do listopadu 1940 metodou opakovaných rozhovorů stejného vzorku respondentů. V květnu tazatelé vytipovali přibližně 3 000 lidí, kteří reprezentovali nejblíže složení obyvatelstva celého okresu.

Question: Co je myšlenkou konceptu názorové vůdcovství?

Answer: existuje ve společnosti část aktivních a informovaných jedinců, kteří ovlivňují názory ostatních


Egypt

Context: Za vlády Ramesse II. (1290 –1224 př. n. l.) zažila Nová říše ještě jednou dobu rozkvětu. Po smrti Ramesse III. (1184 – 1153) došlo k rychlému úpadu Egypta a nepokojům. Následkem toho byl vpád Libyjců a mořských národů. Zakladatelem XXII. dynastie byl Libyjec jménem Šešonk I., XXV. dynastii založili králové Núbie. Související informace naleznete také v článcích Ptolemaiovský Egypt a Aegyptus. Makedonské období (332 – 310 př. n. l.) Ptolemaiovský Egypt (305 – 30 př. n. l.)' V roce 525 př. n. l. se Egypta poprvé zmocnili Peršané. Na konci 5. století př. n. l. se naposled osamostatnil pod vládou domácích dynastií (XXVIII. – XXX.). Poté se Egypta znovu zmocnili Peršané. V roce 333 př. n. l. porazil Alexandr Veliký perského krále Dáreia III. a získal tak egyptské území. Po jeho smrti (323 př. n. l.) jeden z jeho vojevůdců Ptolemaios vládl v této provincii a v r. 305 př. n. l. přijal titul krále jako Ptolemaios I. Sótér. Ptolemaiovská dynastie pak vládla Egyptu až do roku př. n. l. Hlavním městem byla Alexandrie a velký kulturní vliv v této době měl helénismus. Období Římské říše (30 př. n. l. až 395 n. l.) Byzantské období (395 – 640 n. l.) Po smrti Kleopatry VII. v roce 30 př. n. l., poslední panovnice dynastie Ptolemaiovců se stal Egypt římskou provincií. Při dělení římské říše roku 395 n. l. se dostal pod byzantskou vládu a ztratil dosavadní hospodářský význam. Související informace naleznete také v článku Osmanská říše. Islámské období (640 – 1517 n. l.) Osmanské období (1517 – 1805 n. l.) Kolem 640 dobyli islámští Arabové Nilské údolí a vyvraždili veškeré na odpor se stavějící původní obyvatelstvo, jehož zbytky jsou dnešní Koptové. Za vlády Mu'ávijada I. (661–750) osídlily arabské kmeny plodné planiny a s nastoupením Saladina, zakladatele dynastie Ajjúbovců (1171–1249), se stala Káhira centrem muslimského odporu proti křížovým tažením. Kolem roku 1250 povstala palácová garda a mamlúci (vojenští otroci) získali moc. V roce 1517 dobyl Egypt turecký sultán Selim I. a ten se tak stal tureckou provincií. Správa Egypta byla nadále svěřena mamlúkům. Související informace naleznete také v článku Dynastie Muhammada Alího. Teprve Napoleonovo egyptské tažení v roce 1798 ukončilo osmanskou nadvládu nad Egyptem. Napoleon Bonaparte byl sice téhož roku donucen opustit zemi z důvodu vítězství admirála Nelsona v námořní bitvě u Abukiru, ale poté ovládl Egypt albánský důstojník tureckého vojska v Egyptě Muhammad Alí.

Question: Jaké je hlavní náboženství v Egyptě?

Answer: Islám


Most Nové Evropy

Context: Dunaj Otevřen 14. června 2013 Souřadnice 44°0′18,37″ s. š., 22°56′51,02″ v. d. Parametry Délka 1 971 m Šířka 32 m Mapa Další data multimediální obsah na Commons Některá data mohou pocházet z datové položky. Pan-European corridor IV highlighted in red Most Nové Evropy (bulharsky М Н Е, rumunsky ''Podul Noua Europă) byl slavnostně otevřen 14. června 2013. Spojuje sousedící města v Rumunsku a Bulharsku - Vidin a Calafat. [1] Autorem podoby mostu je Fernández Casado, FCC Construcción.[2] Most Nové Evropy, formálně pojmenovaný most Calafat-Vidin, (Д м 2, Dunav most 2), aneb Vidin–Calafat Bridge (М В–К, Most Vidin–Kalafat / Podul Calafat–Vidin), mezi sousedícími regiony Vidin a Calafat, tvoří důležitou součást prioritních silničních a železničních dopravních koridorů EU. Má se díky němu výrazně zkrátit doprava cestujících i přeprava nákladu mezi jihovýchodní Evropou, Tureckem a střední Evropou. Most stojí v místě, kde je Dunaj zhruba 1 300 metrů široký. Most je přibližně 1,8 km dlouhý, má 4 jízdní pruhy, jednu železniční kolej a pásy pro pěší a cyklisty.[3] Most stál 300 milionů eur, byl spolufinancován z evropského fondu soudržnosti a je součástí projektu na výstavbu panevropského koridoru IV, který má spojovat německé Drážďany s tureckým Istanbulem.[4] Potřebnost jeho výstavby (most Calafat-Vidin) definitivně ukázala první polovina 90. let, kdy nebylo možné jezdit přes Jugoslávii a západní Bulharsko bylo z tohoto důvodu zcela odříznuto. Bulharskou ekonomiku zasáhly také balkánské války, protože po uzavření hranic se Srbskem (kvůli sankcím v 90. letech) zůstalo západní a střední Bulharsko odříznuté od Evropy.[5] Po dlouhá staletí nevedl přes řeku Dunaj na rumunsko-bulharské hranici žádný most. Konstantinův most pocházející z dob Římské říše přestal sloužit asi ve čtvrtém století a první most přes Dunaj mezi Rumunskem a Bulharskem, který spojuje ve východní části společného úseku Dunaje bulharské město Ruse s rumunským Giurgiu, byl postaven v roce 1954. Bukurešť zase chtěla postavit most Calafat-Vidin východněji (jak Turnu Mâgurele - Nikopol), protože spekulovala s faktem, že rozšířením mezinárodních tras přes své území získá více příjmů z provozu dálnice. Dohoda byla nakonec podepsána v červnu 2000. Díky novému mostu se cestování přes Dunaj v západní části pohraničního rumunsko-bulharského úseku významně zlevnilo. Zatímco za trajekt mezi Calafatem a Vidinem platili řidiči 26 eur, mýtné na mostě činí pouze 6 eur.[6] Poplatky Od 15. června 2013 do 30. června 2013 nebylo použití mostu zpoplatněné. Od 1. července byl zákonem ustanoven následující ceník[7] : Vozidlo

Question: Kdo je autorem podoby Mostu Nové Evropy?

Answer: Fernández Casado


Oxford

Context: Oxford je město a nemetropolitní distrikt v hrabství Oxfordshire s počtem obyvatel 149 800 (2005). Nachází se zde nejstarší univerzita v zemích používajících angličtinu - University of Oxford. Oxford je označován jako město snové nálady - termín použitý Matthewem Arnoldem s odkazem na harmonickou architekturu univerzitních budov. Městem protéká řeka Temže, která je v úseku asi 15 km známa jako Isis. Oxford byl osídlen Sasy a byl znám jako Oxenaforda V 8. století zde byl založen klášter svaté Frideswidy a první zmínka o něm se objevila v Anglosaské kronice u roku 912. V 10. století se Oxford stal důležitým vojenským hraničním městem mezi Mercií a Wessexem a byl několikrát napaden Dány. Svatá Frideswida je patronem města i univerzity. Význam Oxfordu se projevil i tím, že od Jindřicha II. obdržel privilegia, která obyvatelům města zajišťovala stejná práva jako měli obyvatelé hlavního města. V té době zde bylo vybudováno mnoho církevních staveb. Bylo založeno Rewleyské opatství Cisterciánského řádu a kláštery řádů Dominikánů, Františkánů Karmelitek a jiných. V 13. století probíhalo v Oxfordu často i jednání parlamentu. V tomto období ale také začalo vzrůstat napětí mezi městem a univerzitou, které skončilo porobením města a snížením jeho občanského významu.

Question: Nachází se v Oxfordu univerzita?

Answer: Nachází se zde nejstarší univerzita v zemích používajících angličtinu - University of Oxford.


Musée Moissan

Context: Musée Moissan Musée Moissan Sídlo lékařské fakulty Údaje o muzeu Stát Francie Francie Město Paříž Adresa Faculté de Pharmacie 4, avenue de l'Observatoire, 75006 Paris Zakladatel Louis Moissan Založeno 1925 Zeměpisné souřadnice 48°50′37″ s. š., 2°20′11″ v. d. Některá data mohou pocházet z datové položky.Tento box: zobrazit • diskuse Musée Moissan (Moissanovo muzeum) je muzeum v Paříži. Nachází se v 6. obvodu na Avenue de l'Observatoire. Muzeum bylo otevřeno v roce 1925 jako součást lékařské fakulty dnešní Univerzity Paříž V a je zasvěceno životu a dílu francouzského chemika Henri Moissana (1852-1907), držitele Nobelovy ceny za chemii z roku 1906. Reference V tomto článku byl použit překlad textu z článku Musée Moissan na francouzské Wikipedii. Externí odkazy (francouzsky) Dějiny muzea Pahýl Tento článek je příliš stručný nebo postrádá důležité informace.Pomozte Wikipedii tím, že jej vhodně rozšíříte. Nevkládejte však bez oprávnění cizí texty. mw-parser-output div/**/#portallinks a{font-weight:bold}Portály: Francie | Architektura a stavebnictví

Question: V jakém roce dostal Henri Moissana Nobelovu cenu za chemii?

Answer: 1906


Fylogeneze

Context: Fylogeneze (z řec. fylé = kmen a genesis = zrození, původ) nebo také fylogenetický vývoj znamená vývoj druhů organismů. Fylogeneze je historický proces, který většinou nelze přímo pozorovat, ale musí se rekonstruovat na základě evoluční teorie. Protějškem fylogeneze je ontogeneze (morfogeneze), pravidelný vývoj jedince k dospělosti. Věda zkoumající fylogenezi se nazývá fylogenetika. Grafickým znázorněním vzájemných vztahů mezi skupinami organismů jsou fylogenetické stromy. První systematické uspořádání všech tehdy známých druhů organismů (rostlin a živočichů) vytvořil švédský biolog Carl Linné v díle Systema naturae (1735). Linnéův systém byl založen na podobnostech, které Linné pokládal za důležité, a seřadil všechny organismy do hierarchie taxonů (říše, kmen, třída, čeleď, rod, druh). Od konce 19. století se biologové snažili přizpůsobit tento hierarchický systém evoluční teorii tak, aby se vznik taxonů dal evolučně vysvětlit. Tomu odpovídá dnes užívaná mezinárodní biologická taxonomie a nomenklatura (pojmenování). Rozlišují se taxony monofyletické s jediným společným předkem a zahrnující všechny jeho potomky, dále polyfyletické bez blízkého společného předka a konečně parafyletické, nezahrnující všechny potomky společného předka. Na sousedním obrázku je (žlutě) znázorněna monofyletická skupina, zahrnující plazy a ptáky, tyrkysově parafyletická třída plazů a červeně polyfyletická skupina teplokrevných, zahrnující mimo jiné i ptáky. Související informace naleznete také v článku Kladistika. Situace v biologii se zásadně změnila koncem 20. století díky rozluštění genetického kódu, který poskytuje obrovské množství diskrétních dat, jež je možné algoritmicky a přesně porovnávat. Protože se zároveň rozšířila dostupnost i možnosti počítačů, začala se prosazovat nová mechanická metoda uspořádávání druhů organismů, kterou vypracoval německý entomolog Willy Hennig a kterou německo-americký biolog Ernst Mayr nazval kladistikou (z řec. klados, větev). Kladistika se snaží pro danou skupinu druhů shromáždit co nejvíce srovnatelných dat a uspořádat druhy do kladistického stromu tak, aby se například minimalizoval počet potřebných mutací. Kladistika ovšem pracuje pouze s druhy a nenabízí možnost, jak vytvářet vyšší smysluplné taxony, s nimiž naopak pracují nejen vědci, ale také pěstitelé a chovatelé, které se učí ve školách a podobně. O řešení problému nomenklatury se snaží projekt PhyloCode.

Question: Co zkoumá fylogenetika?

Answer: fylogenezi


Portugalsko

Context: Portugalsko (portugalsky: Portugal), oficiálně Portugalská republika (portugalsky: República Portuguesa) je evropský stát nacházející se na samém jihozápadním cípu světadílu, v západní části Pyrenejského poloostrova. Jediným jeho pevninským sousedem je Španělsko, západní a jižní břehy země omývají vody Atlantského oceánu. Portugalsku dále náleží souostroví Azory a Madeira. Název země vzešel z římského označení Portus Cale. Cale bylo označení původní osady v ústí řeky Douro. Toto území získali kolem roku 200 př. n. l. Římané od Kartága v průběhu Druhé punské války. Vizigóti pak ve středověku upravili název území na Portucale, které později dalo vzniknout jménu Portugale čili Portugalsko. V 9. století pojem Portugalsko zahrnoval území cca mezi řekami Minho a Douro. Z názvu Portugalsko bylo jeho zkrácením odvozeno taktéž dnešní jméno města nacházejícího se na místě původní osady Cale, tedy Porta. Podrobnější informace naleznete v článku Dějiny Portugalska. Asi nejslavnějším gastronomickým produktem z Portugalska je portské víno, dolihované víno z vinic v údolích podél řeky Douro v severní části Portugalska. Na území Portugalska se za posledních 3000 let vystřídalo mnoho civilizací. Féničané, Kelti, Řekové, Kartáginci, Římané i Arabové pozměnili a poznamenali vývoj této části Evropy. Ve 14. a 15. století to byli naopak Portugalci, kteří svými zámořskými objevy změnili tvář celého světa. Raní řečtí mořeplavci nazvali toto území Ophiussa (v řečtině Země hadů), neboť místní obyvatelé uctívali hady. Po nich dorazili k břehům Portugalska Féničané - kolem roku 1104 př. n. l. a zanechali rovněž četné stopy na místní kultuře. Po roce 1000 př. n. l. na území vpadli Kelti ze střední Evropy a postupně se smísili s původním obyvatelstvem. V roce 238 př. n. l. břehy Pyrenejského poloostrova obsadili Kartáginci. O pouhých devatenáct let později však na Pyrenejský poloostrov vstoupili též Římané, kteří za Punských válek Kartágince z poloostrova vytlačili. Území se tak stalo součástí provincie Hispánie, při dalším dělení se většina pozdějšího Portugalska octla v provincii Lusitánie, nazvané podle kmene Lusitánů.

Question: Kdo je sousedem Portugalska?

Answer: Španělsko


Projekt GNU

Context: Projekt GNU je projekt zaměřený na svobodný software, inspirovaný operačními systémy unixového typu. Původní cíl byl vyvinout operační systém se svobodnou licencí, který však neobsahuje žádný kód původního UNIXu. Jeho jméno je rekurzivní zkratka pro GNU's Not Unix (česky GNU Není Unix). Projekt GNU založil v roce 1983 programátor Richard Stallman, vlastní softwarový vývoj začal o rok později. Cílem projektu bylo vytvořit kompletní svobodný operační systém. To se podařilo naplnit v roce 1992, kdy byla poslední chybějící součást, jádro (kernel), doplněna nezávisle vytvořeným svobodným jádrem Linux. Ačkoliv se takovému systému často říká Linux, přesnější pojmenování je GNU/Linux. Operační systém GNU totiž může používat i jiná jádra, např. jádro Hurd (systém se pak nazývá GNU/Hurd) vyvíjené v rámci projektu GNU nebo jádro Solaris vyvinuté společností Sun Microsystems (Nexenta) a další. Dnes řídí chod GNU Projektu Free Software Foundation. Organizace GNU je autorem licencí GPL a GFDL, které mohou používat i jiní autoři softwaru a dokumentace. Například Wikipedie používala právě licenci GFDL (než přešla na licenci CC-BY-SA). Další z licencí GNU je LGPL, původně chápaná jako knihovní licence, která umožňuje využití i v softwaru, který není svobodný. Dnes GNU používání této licence obecně nedoporučuje (... prosíme, uvažte, zda licenci LGPL nenahradit GPL). Slovo "gnu" v angličtině znamená též "pakůň", proto byl pakůň vybrán maskotem projektu GNU. == Počátky == Když GNU projekt odstartoval, existoval pouze textový editor Emacs s funkcionálním programovacím jazykem Lisp pro psaní příkazů editoru, debugger, yaac kompatibilní generátor syntaktických analyzátorů a linker (sestavovací program). Aby se GNU systém mohl stát svobodným softwarem, bylo potřeba vyvinout vlastní překladač jazyka C a další nástroje. V červnu 1987 se nashromáždily jednotlivé části projektu a byl vyvinut svobodný software pro assembler, téměř byl dokončen překladač pro jazyk C (GCC), textový editor (GNU Emacs) a různé unixové nástroje (jako ls, grep, awk, make a ld). V počátečním stavu se nacházelo také jádro operačního systému, které potřebovalo další úpravy. Protože jádro se (dodnes) nepodařilo dovést do stavu vhodného k ostrému nasazení (experimentálním systémem od GNU je GNU Hurd), byly GNU nástroje použity společně s jádrem Linux (vzniklo v roce 1991) a rozšířily se první distribuce Linuxu. Od té doby bylo možné využívat GNU k vývoji programů. Hlavním cílem bylo vytvořit množství aplikací a nástrojů, které se běžně používaly na ostatních unixových systémech.

Question: Kdo založil projekt GNU?

Answer: Richard Stallman


Savana

Context: Savana je označení pro travnaté oblasti tropických a subtropických oblastí. Během roku je zde vyhraněné období dešťů a období sucha. V podobných klimatických podmínkách se vyskytují i zcela nebo částečně opadavé lesy. O tom, který vegetační typ převládne, rozhoduje klima a půdní podmínky. Traviny i dřeviny mají odlišné ekologické nároky, vzájemně se potlačují a tím vytvářejí podstatu savany. Rozdělujeme je na tyto druhy (podle délky období sucha): vlhké savany suché (africké) savany trnité savany zaplavované savany Savany tohoto typu vznikly v důsledku opakovaného kácení a vypalování tropických lesů. Převládající vegetační formací jsou 2–4 metry vysoké traviny, ve kterých se vyskytují ojedinělé stromy. Vlhké savany se vyskytují v Africe v oblasti guinejské savanové zóny, severně od tropického deštného lesa. Tento pás se táhne až do jižního Súdánu. Dále se vlhké savany vyskytují v Jižní Americe. Jedná se o orinocké llanos, brazilské campos a oblast guayanské náhorní savany. Orinocké llanos (šp. llano = rovina) jsou edaficky podmíněnou savanou. Llanos je pokryta asi 50 cm vysokými travinami. Stromy se zde vyskytují pouze v malých ostrůvcích nazývaných "matas". Brazilské campos se rozprostírají v Brazilské vysočině. Campos cerrados představují jakýsi přechod mezi lesem a savanou a v podstatě, je můžeme nazvat savanovým řídkolesím. Campos abiertos představují savanovou formaci bez stromů.

Question: Co rozhoduje o vegetačním typu?

Answer: klima a půdní podmínky


Chameleoni

Context: Jazyk často přesahuje délku celého těla samotného chameleona, někdy je dokonce dvakrát delší než jeho tělo. Ocas chameleona je přibližně stejně dlouhý (u některých druhů někdy i delší) jako tělo, u těla kulatého průřezu, pak je průřez elipsovitý, ze stran je stlačen a na vrcholu je zahrocený. Ocas je chápavý a při šplhání slouží jako pátá končetina. Když je ocas utrhnut nebo useknut, není schopen regenerace. Při šplhání po stromech slouží jako dodatečná pátá končetina a v klidu nebo ve spánku je spirálovitě stočený. Zabarvení a chování chameleonů se sebou úzce souvisí. Jednak podle zbarvení těla můžeme poznat, jak se chameleon cítí nebo jakou má náladu, a jednak to slouží i k domluvě mezi samotnými chameleony (např. si zbarvením dávají najevo svou přítomnost, aniž by se museli hýbat) a namlouvání (pomocí zbarvení se zajišťují, že se nespáří s jiným druhem). Samotná změna barvy netrvá dlouho, stačí na to 3 sekundy. Zabarvení nezáleží ale pouze na náladě a prostředí, ale také na stavu, teplotě, intenzitě a spektru osvětlení, denní době, ročním období, atd. Barvy jsou mimořádně pestré, avšak není pravda, že se chameleoni mohou vybarvit do jakékoliv barvy - každý druh má svou omezenou paletu barev.

Question: Které zvíře dokáže měnit barvu podle svých emocí?

Answer: chameleonů


Kennedyho vesmírné středisko

Context: Kennedyho vesmírné středisko (anglicky John F. Kennedy Space Center; zkratka KSC) je americký kosmodrom na Mysu Canaveral ostrova Merritt na Floridě ve Spojených státech. Středisko je spravováno americkým Národním úřadem pro letectví a kosmonautiku (NASA). Na východním pobřeží Floridy byla vybudována největší americká kosmická základna Eastern Test Range. Má dvě části. Jižní polovina patřila vojenskému námořnictvu, které zde vybudovalo komplex Cape Canaveral Air Force Station. Odtud startovalo mnoho raket Atlas, Titan, zde startovaly i první kosmické lodě. Severní část pak patří NASA, která si zde postavila Kennedyho vesmírné středisko. Nachází se na půl cestě mezi Miami a Jacksonville. Je 55 km dlouhé a 10 km široké, jeho celková rozloha je 567 km2 a pracuje tam okolo 17 000 lidí. Vesmírné středisko je oblíbeným cílem turistů a má i vlastní centrum pro návštěvníky a veřejné turistické trasy. Na velké části území je omezený rozvoj infrastruktury, protože ho zaujímá i důležitá přírodní rezervace. Žijí v ní desítky druhů ptáků a savců, často lze zahlédnout volně žijící aligátory. Kosmodrom byl pojmenován po americkém prezidentu Johnu Fitzgeraldu Kennedym Starty raket a raketoplánů byly ze Startovacího komplexu 39, kde se nachází i hangár. Šest kilometrů na východ jsou dvě startovací rampy. Osm kilometrů jižně je průmyslová zóna vesmírného střediska, kde jsou umístěny administrativní budovy. Nejvýznamnější budovou je VAB (Vehicle Assembly Building), ve které byly prováděny kontroly, opravy a úpravy raketoplánů před každým startem. Odtud se na příslušnou odpalovací rampu raketoplán přepraví pomocí pásového transportéru (anglicky Crawler Transporter) - zdolání 5,5 km dlouhé trasy trvá celý den. Přistávací dráha pro raketoplány je široká 120 m a dlouhá přes 5 km. Návštěvnické centrum (anglicky Kennedy Space Center Visitor Complex) obsahuje mnoho různých expozic, např: Historie dobývání kosmu Památník astronautům, kteří zemřeli při dobývání vesmíru Budoucnost vesmírných letů IMAX kino Maketa raketoplánu Explorer v životní velikosti Kromě toho lze v ceně vstupenky.

Question: Kde se nachází Kennedyho vesmírné středisko?

Answer: Mysu Canaveral


NTFS

Context: Soubory mohou mít mnoho atributů; jejich definice obsahuje soubor $Attef. V různých verzích se atributy liší, teoreticky je dokonce možné přidávat si vlastní. Klasický soubor má mj. tyto atributy: $FILE_NAME – struktura pro jméno souboru. Kromě něj obsahuje i velikost, reference na nadřízený adresář a různé příznaky. $SECURITY_DESCRIPTOR – přístupová práva k souboru $DATA – vlastní obsah souboru Z vlastností, které lze u souboru číst a měnit v operačním systému, patří datum a čas vytvoření, posledního zápisu a posledního čtení souboru. Základní atributy jsou "Skrytý" a "Jen pro čtení", mezi pokročilé patří možnost archivace, šifrování (per uživatel OS), komprimace, indexace obsahu. Adresáře jsou v NTFS pojaty jako speciální druh souborů; používají jiné druhy atributů. Na disk jsou vkládány jako B-stromy (což zrychluje vyhledávání) se jmény souborů a odkazy na jejich záznamy v MFT. NTFS používá tento atribut k uložení jmen souborů a kopií atributů standardních informací pro soubory v tomto adresáři. To zrychluje procházení adresářů, protože není potřeba číst MFT záznamy souborů v adresáři. Záznam obsahuje malou hlavičku, ve které jsou základní údaje o tomto záznamu. Za hlavičkou následuje jeden nebo více atributů, které popisují data nebo typ souboru či adresáře odpovídajícímu záznamu. Hlavička obsahuje čísla, která NTFS používá pro ověření integrity, ukazatel na první atribut v záznamu, ukazatel na první volný bajt v záznamu a číslo prvního (hlavního) záznamu v MFT, jestliže záznam není první. Názvy adresářů a souborů Maximální délka je 255 znaků v kódování Unicode (UTF-16). V Posixovém namespace lze použít jakýkoliv UTF-16 znak (case sensitive) kromě znaku NULL a lomítko (/).

Question: Pomocí jaké datové struktury jsou v NTFS implementovány adresáře?

Answer: B-stromy


Tokio

Context: Jde o jednu z několika prefektur (dále Saitama, Čiba, Kanagawa, okrajově i další, viz též článek prefektura Tokio), které tvoří souvislé osídlení v zahraničí označované jako Tokio, přesněji jako Velké Tokio. Na území prefektury Tokio se pouze nachází vládní budovy, císařský palác a hospodářské, kulturní a dopravní centrum oblasti megalopole označované v Japonsku jako Kantó, v zahraničí jako Tokio. Naopak 1/3 prefektury je pokryta horami a lesy. Samotné Tokio nemá jedno městské centrum, ale řadu menších či větších. Ta jsou rozmístěna po obvodě kruhové městské železnice v centru Tokia. Tento článek pojednává dále převážně o Tokiu v západním pojetí. Tokio se nachází na ostrově Honšú v regionu Kantó. Žije v něm více než 9 milionů obyvatel (s předměstími okolo 40 milionů), což je asi 10 % (resp. 25%) japonské populace, a je největším městem Japonska. Až do roku 1868 se město jmenovalo Edo. Tokio může mít dnes problémy kvůli tomu, že leží v seismicky aktivní oblasti. Tokio je se svými skoro 40 miliony obyvatel momentálně považováno za největší velkoměsto na světě. Tokio se dříve jmenovalo Edo. Postihlo ho mnoho katastrof: 1923 - Velké zemětřesení v Kantó při kterém zahynulo přes 142 000 obyvatel 9. března a 10. března 1945 - vybombardováno USA pomocí 333 B-29 a 1 665 tun napalmu, zahynulo přes 100 000 obyvatel.

Question: Kolik žije v Tokiu lidí?

Answer: více než 9 milionů obyvatel (s předměstími okolo 40 milionů)


Cmp

Context: Cmp Další významy jsou uvedeny na stránce CMP. cmp Typ softwaru standardní UNIXová utilita Některá data mohou pocházet z datové položky. cmp je příkaz přítomný v textových rozhraních UN*Xových operačních systémů. Porovnává dva soubory, jejichž jména dostane na vstupu, a vypíše výsledek porovnání na standardní výstup. V základním nastavení nevypisuje nic, pokud jsou soubory shodné; pokud se liší, pak vypíše, na které pozici se nachází první rozdíl, a to jednak v počtu bajtů od počátku souboru, jednak jako číslo řádky, kde se rozdíl nachází. Přepínače cmp rozpoznává následující přepínače (v závorkách uvedena dlouhá varianta): -b (--print-bytes) : Vypíše rozdílné bajty -i SKIP (--ignore-initial=SKIP) : Ignoruje prvních SKIP bajtů vstupu -i SKIP1:SKIP2 (--ignore-initial=SKIP1:SKIP2) : Ignoruje prvních SKIP1 bajtů prvního souboru a prvních SKIP2 bajtů druhého souboru -l (--verbose) : Vypíše hodnoty rozdílných bajtů jak v desítkové, tak v osmičkové soustavě -n LIMIT (--bytes=LIMIT) : Porovná nejvýše LIMIT bajtů -s (--quiet --silent) : Nic nevypisuje, výsledek porovnání lze získat pouze z návratové hodnoty -v (--version) : Vypíše informace o verzi programu. --help : Vypíše nápovědu. Návratové hodnoty 0 : soubory jsou shodné 1 : soubory se liší 2 : došlo k chybě Externí odkazy Comparing and Merging Files: Invoking cmp – anglický originál manuálu GNU verze cmp. mw-parser-output .navbox-title .mw-collapsible-toggle{font-weight:normal} Příkazy a programy příkazové řádky Unixu (více) Správa souborů cat • chattr • cd • chmod • chown • chgrp • cksum • cmp • cp • du • df • file • fsck • fuser • ln • ls • lsattr • lsof • mkdir • mount • mv • pwd • rm • rmdir • split • touch Správa procesů at • chroot • crontab • exit • kill • killall • nice • pgrep • pidof • pkill • ps • pstree • sleep • time • top • wait • watch Správa uživatelů a prostředí env • finger • id • logname • mesg • passwd • su • sudo • uname • uptime • w • wall • who • whoami • write Zpracování textu

Question: Kam vypíše cmp vysledek porovnání souborů?

Answer: na standardní výstup


International Standard Book Number

Context: ISBN (International Standard Book Number, mezinárodní standardní číslo knihy) je číselný kód určený pro jednoznačnou identifikaci knižních vydání. Kromě arabských číslic se v něm objevuje znak X (římská číslice 10) a rozčleňující spojovníky či mezery. ISBN je specifikováno mezinárodním standardem ISO 2108, v Česku převzatým jako ČSN ISO 2108 (původně bylo ISBN v ČSSR zavedeno k 1. 1. 1989 v ČSN 01 0189). V českých knihách bývá ISBN zpravidla uvedeno na rubu titulního listu a v čárovém kódu na obálce. Když se v roce 1965 britská knihkupecká firma W H Smith rozhodla zavést do roku 1967 počítačový systém řízení, potřebovala jednoznačný systém číslování knih. O jeho návrh požádala sdružení britských vydavatelů, které tímto úkolem pověřilo profesora Gordona Fostera z London School of Economics. Ten s týmem odborníků v roce 1966 navrhl systém používající devíticiferné kódy, který byl posléze pojmenován SBN (Standard Book Numbering). Systém se následujícího roku začal používat a mezinárodní organizace pro standardizaci (ISO) začala zvažovat jeho mezinárodní využití. Výsledkem jednání technické komise bylo převzetí SBN jako mezinárodního standardu (už pod označením ISBN) ISO 2108 v roce 1970. Od SBN se ISBN liší v doplnění označení oblasti na začátek kódu (pro SBN se předpokládala anglicky mluvící oblast, ze SBN lze platné ISBN vytvořit přidáním číslice 0 na začátek). V červenci 1972 vznikla v Berlíně Mezinárodní agentura ISBN, která systém ISBN koordinuje. Do roku 2007 měl ISBN kód deset cifer (devět významových a kontrolní číslici). Počínaje 1. lednem 2007 byl kód rozšířen na třináct číslic, pro sjednocení s reprezentaci ISBN v čárovém kódu a pro rozšíření kapacity systému. EAN prefix 978 byl doplněn o prefix 979, čímž kapacita stoupla na dvojnásobek. V souvislosti s těmito změnami byla Mezinárodní agentura ISBN přestěhována do Londýna. ISBN má pevně danou strukturu, z jednotlivých částí identifikátoru lze získat základní informace o původu knihy. Označení je složeno z částí proměnlivé délky spojených spojovníky nebo oddělených mezerami; před kódem se (povinně) uvádí označení ISBN. Původní deseticiferné ISBN (označované dnes jako ISBN-10) obsahuje čtyři skupiny, nové třináctimístné (ISBN-13) má na začátku skupinu navíc. ISBN-13 má nyní identickou strukturu jako čárový kód EAN-13, takže je na knihách jako čárový kód uvedeno přímo ISBN. (U staršího ISBN-10 byla potřeba drobná úprava.) První částí je u ISBN-13 nově přidaný prefix: konstanta 978 (pro knihy) nebo 979 (pro hudebniny), která označuje prefix čárového kódu podle GS1.

Question: K čemu je určen kód ISBN?

Answer: pro jednoznačnou identifikaci knižních vydání


Pinotage

Context: Pinotage je modrá odrůda révy původem z Jižní Afriky. Byla tam vyšlechtěna v roce 1925 jako kříženec Pinot noir a Cinsault (Cinsault byl známý jako "Hermitage", odtud název "Pinotage"). Jihoafrická republika je také zdaleka největším producentem vín této odrůdy. == Dějiny == Odrůdu Pinotage vyšlechtil v Jižní Africe v roce 1925 Abraham Izak Perold, první profesor vinařství na Stellenbosch University. Perold pokoušel spojit nejlepší vlastnosti robustního Hermitage a Pinot noir, tedy hroznů, ze kterých je dobré víno, ale mohou být náročné na pěstování. Perold zasadil čtyři sazenice z tohoto křížení v zahradě na Welgevallenské experimentální farmě a zapomněl na ně. V roce 1927 univerzita vyslala tým k zušlechtění a údržbě zahrady. Součástí tohoto týmu byl mladý asistent Charlie Niehaus, který o sazenicích věděl a zachránil je před likvidací. Mladé rostliny byly přesazeny do zemědělské školy Elsenburg, kde působil Peroldův nástupce C. J. Theron. Oba pak společně vybrali vhodné klony a nově vzniklou odrůdu nazvali pinotage. První víno bylo vyrobeno v roce 1941 v Elsenburgu z první komerční výsadby v Myrtle Grove. Autor odrůdy Abraham Perold však výsledek svého šlechtění stěží mohl ochutnat, v témže roce totiž zemřelPrvní uznání přišlo, když víno Bellevue vyrobené z Pinotage zvítězilo na Cape Wine Show 1959.

Question: Kdo vyšlechtil odrůdu vína Pinotage?

Answer: Abraham Izak Perold


Chorvatská vlajka

Context: Vlajka Chorvatska má obdélníkový list se třemi vodorovnými pruhy v panslavistických barvách: červené, bílé a modré. Zatímco vlajka užívaná na pevnině má poměr stran 1:2, námořní vlajka má poměr 2:3. Uprostřed vlajky je umístěn státní znak Chorvatska. Podoba vlajky byla přijata 21. prosince 1991. == Vznik a vývoj vlajky == V 19. století se používala vlajka, která byla odvozena z barev štítu země, měla dva vodorovné pruhy (červený a bílý). Chorvatští nacionalisté ale používali vlajku v panslovanských barvách, tj. ještě s modrým pruhem. Když bylo v rámci SFRJ v roce 1949 ustanoveno socialistické Chorvatsko, za vlajku byla vybrána trikolora červená-bílá-modrá s rudou jugoslávskou pěticípou hvězdou uprostřed. Po vyhlášení nezávislosti v roce 1991 nahradil hvězdu znak země. Ten ale musel být na vlajce upraven, protože jeho umístění v prostředním bílém poli by připomínalo vlajku používanou ustašovci za druhé světové války. Nově tak znak přesahuje do červeného i modrého pole, přidána byla i znaková koruna. == Vlajky chorvatských žup == Chorvatsko se od roku 1992 člení na 21 žup. Jednou z žup je i hlavní město Záhřeb.

Question: Jakou barvu mají tři vodorovní pruhy na chorvatské vlajce?

Answer: červené, bílé a modré


Hélios

Context: Jeho manželkou byla Persa, s ní měl syna Aiéta, pozdějšího krále v Kolchidě a dcery Kirké, proslulou kouzelnici a Pásifaé, manželku krále Mínoa. Klymené, dcera Ókeanova mu porodila sedm dcer, zvaných Héliovny, a syna Faethonta. Toho zabil bleskem nejvyšší bůh Zeus, když Faethón nezvládal jízdu slunečním vozem a hrozilo zničení Země. Se svou milenkou Aiglé, prý nejkrásnější z Najád, zplodil Charitky, bohyně půvabu a krásy (ovšem jako jejich otec se v jiných verzích uvádí sám nejvyšší bůh Zeus a matkou prý je mořská bohyně Eurynomé). Hélios je zosobněním slunce, ale také jeho jasu a tepla. Je vyobrazován jako výrazná postava, zlaté vlasy jsou korunovány oslňujícími paprsky. Svou každodenní povinnost plnil ve zlatém voze, taženém čtyřmi okřídlenými koňmi. Je mu zasvěcen kohout, který ho na ranní cestu budil, před Héliem vycházela Éós - Jitřenka a za ní na východě vyjelo spřežení boha slunce. Jeho cesta začínala na dalekém východě, prý někde v Kolchidě a směřovala nad celou zemí až k dalekému západu na ostrov Blažených. Tam se jeho koně vykoupali a napásli a Hélios potom ve svém nádherném člunu, který mu zhotovil sám božský kovář Héfaistos, odplouval po vodách oceánu zpět na východ, kde druhého dne jeho pouť opět začínala.

Question: Jak se jmenuje řecký bůh slunce?

Answer: Hélios


Titanic#Konstrukce a stavba

Context: uhlí Rychlost 23–25 uzlů (43–46 km/h)[P. 1] Posádka 885[9] / 944[10] Kapacita 1. tř.: 833–1 034[9] / 905[10] os.2.tř.: 510–614[9. ] / 564[10] os.3.tř.: 1 006–1 022[9] / 1 134[10] os.celk.: 2 453–2 566[9] / 2 603[10] os.[P. 1] [P. 2] R.M.S. Titanic[P. 3] (česká výslovnost [tytanyk], anglická [taiˈ]) je potopený zaoceánský parník třídy Olympic patřící společnosti White Star Line (WSL). Ve své době šlo o největší parník světa. Byl určen pro převoz cestujících a pošty mezi Evropou a Severní Amerikou. Na této trase měl konkurovat podobným parníkům společnosti Cunard Line – Mauretanii a Lusitanii. Kapacita lodi dovolovala převážet až 2 603 cestujících[P. 1] a omezený počet kočárů nebo automobilů. O provoz lodě a o pohodlí cestujících se staralo až 899 členů posádky. Titanic však ztroskotal již během své první plavby. 14. dubna 1912 ve 23:40 se parník srazil s ledovcem. Po necelých třech hodinách, nad ránem 15. dubna v 02:20, klesl ke dnu. Zahynulo přes 1 500 cestujících a členů posádky.[P. 1] Příčinou srážky byla vysoká rychlost, nedostatečně jižně vychýlený kurz určený kpt. Smithem, nevhodné světelné podmínky a absence pátracího světla v důsledku jeho zákazu pro britské civilní lodě. Příčinou vysokého počtu obětí byla zejména špatná organizace záchranných prací a nedostatek záchranných člunů v kombinaci s v té době moderním, ale stále nedostatečným stavem technologie záchranných člunů. Zkáze Titanicu se dostalo široké publicity pro velký počet obětí, mezi nimiž byli i někteří z nejbohatších lidí světa a mnoho známých osobností, i kvůli legendám, které vznikly kolem příčiny a průběhu potopení, a později také po objevení zachovalého vraku lodi v hlubinách Atlantiku. Potopení Titaniku má rovněž velký technický a kulturní význam díky značným změnám v bezpečnosti lodní dopravy, které byly v reakci na tuto katastrofu provedeny. Konstrukce a stavba RMS Titanic, kresba Model Titanicu na výstavě Srovnání Titanicu (tmavý obrys)s Queen Mary 2 a dalšími objekty Thomas Andrews, šéfkonstruktér Příď Titanicu při stavbě v loděnicích Levý a střední lodní šroub sesterské RMS Olympic – na Titanicu byl i prostřední šroub třílistý[11] Titanic byl postaven v Belfastu v loděnicích Harland & Wolff na objednávku společnosti White Star Line, jako druhý ze série tří lodí třídy Olympic (RMS Olympic, RMS Titanic a HMHS Britannic). Stavba těchto lodí byla odpovědí konkurenční společnosti Cunard Line vlastnící parníky RMS Lusitania a RMS Mauretania.

Question: Kdy se na minutu přesně srazil parník Titanic s ledovcem?

Answer: 14. dubna 1912 ve 23:40


Městský národní výbor

Context: Městský národní výbor Platební výměra vyúčtovaná teplickým národním výborem Městský národní výbor (MěNV nebo MěstNV) je označení národních výborů, které vykonávaly v Československu v letech 1945–1990 správu měst. Byly podřízené okresním národním výborům (ONV). V Praze však byl zřízen Národní výbor hlavního města Prahy (NVP) a byl postavený na úroveň krajským národním výborům. Podobně i v některých dalších velkých městech měly národní výbory vyšší pozici. V roce 1990 se městské národní výbory transformovaly na městské úřady a městská zastupitelstva, u statutárních měst na úřady města (později magistráty) a zastupitelstva města.[1] Kategorie Od roku 1983 Městské národní výbory se od 1. ledna 1983 podle nového vymezení měst a obcí městského charakteru v § 10 novelizovaného zákona č. 69/1967 Sb., o národních výborech, rozdělovaly do několika kategorií.[2]. V první kategorii, mimo měst se zvláštním postavením, byla krajská města, další významná velká města se zvlášť rozvinutou hospodářskou, politickou, kulturní, sociální a správní činností a významná lázeňská města (stanovila je nařízením vláda). Ve druhé kategorii okresní města a další města, která byla významnými středisky osídlení a byla vybavena zařízeními a provozovnami pro zabezpečování služeb a potřeb svých obyvatel i jejich spádového území (určoval je krajský národní výbor). Kategorie[2] v ČSR[3]v SSR[3] hl. město Praha, hl. město SSR Bratislava11 ostatní města se zvláštním postavením: Brno, Ostrava, Plzeň, Košice31 města s MěNV 1. kategorie239 města s MěNV 2. kategorie18183 obce městského charakteru s MěNV 3. kategorie22430 celkem432124 Počty MěNV v Československu k 1. lednu 1983 (mezi 1. lednem 1983 a 1. lednem 1988 došlo k několika změnám v kategoriích u několika měst).[4] Městy v první kategorii byly: Kladno. , Mladá Boleslav, České Budějovice, Karlovy Vary, Mariánské Lázně, Ústí nad Labem, Děčín, Chomutov, Liberec, Most, Teplice, Hradec Králové, Pardubice, Gottwaldov, Jihlava, Prostějov, Frýdek-Místek, Havířov, Karviná, Olomouc, Opava, Přerov a Třinec.[5] Odkazy Reference ↑ § 27 odst. 2 a § 58 odst. 4 zákona č. 367/1990 Sb., o obcích (obecní zřízení).1 2 Sborník ČGS, str. 108–1091 2 Sborník ČGS, str. 110↑ Sborník ČGS, str. 113↑ Nařízení vlády č. 152/1982 Sb. Externí odkazy ANDRLE, Alois; SRP, Vladimír. Nová koncepce pojmů město a venkov a její význam pro geografii. In: Sborník Československé geografické společnosti. [s.l.]: [s.n.], 2/1988.

Question: Jakou zkratku má Městský národní výbor?

Answer: MěNV nebo MěstNV


Karel IV

Context: Karel IV. (14. května 1316, Praha - 29. listopadu 1378, Praha) byl jedenáctý český král, vládnoucí jako Karel I. od srpna 1346 až do své smrti v listopadu 1378. Karel IV. byl římsko-německý král od července 1346 a od roku 1355 císař římský. Byl také italský (lombardský) král od roku 1355, burgundský (arelatský) král od roku 1365, moravský markrabě v letech 1333 až 1349 a lucemburský hrabě v období let 1346 až 1353. Pocházel po otci z dynastie Lucemburků. Byl to první český král, který se stal také císařem Svaté říše římské, a byl posledním korunovaným burgundským králem. Stal se tak osobním vládcem všech království Svaté říše římské. Karel IV. byl syn dědičky Přemyslovců Elišky a českého krále Jana Lucemburského. Byl pokřtěn jako Václav, jméno Karel přijal při biřmování během své výchovy ve Francii po svém strýci a kmotrovi Karlu IV. Sličném. Karel IV. patřil mezi nejvýznamnější panovníky vrcholného středověku. Byl neobyčejně vzdělaný a inteligentní, plynně hovořil pěti jazyky. Svou moc využil ke zkonsolidování českého státu, který byl od jeho doby znám jako Koruna česká. Již jako císař nechal vytvořit Zlatou bulu, nejvýznamnější říšský ústavní zákon, který platil až do zániku Svaté říše římské roku 1806. Ta také významně upravovala vztah českého státu k říši a potvrzovala jeho výjimečné a nezávislé postavení v rámci říše. Jako český král proslul především založením univerzity v Praze, která nese jeho jméno, výstavbou Nového Města pražského, stavbou kamenného Karlova mostu přes řeku Vltavu v Praze, zbudováním hradu Karlštejna a mnoha dalšími počiny. Spolu s otcem započali se stavbou Svatovítského chrámu. Karel také dosáhl významné územní expanze českého státu, především severovýchodním směrem a to hlavně díky své obratné sňatkové politice. Je považován za jednu z nejvýznamnějších osobností českých dějin a v roce 2005 s převahou zvítězil v anketě Největší Čech. Podle kroniky Petra Žitavského se Karel narodil 14. května 1316 okolo jedné hodiny ráno tehdy čtyřiadvacetileté Elišce Přemyslovně v městě Pražském. Sám Karel to ve svém životopise komentoval takto: Stalo se tak pravděpodobně v domě U Štupartů, nedaleko kostela svatého Jakuba. Pražský hrad byl v té době po požáru ještě pořád zchátralý a neobyvatelný. Dne 30. května 1316, na Boží hod svatodušní byl v katedrálním pražském chrámu za přítomnosti arcibiskupa trevírského Balduina Lucemburského pokřtěn mohučským arcibiskupem Petrem z Aspeltu. Shodou okolností byli tehdy v Praze oba na návštěvě. V zemi stále nebylo zažehnáno nebezpečí občanské války. Král Jan Lucemburský nechal krátce předtím uvěznit v té době druhého nejmocnějšího muže v zemi, pana Jindřicha z Lipé, protože se se svou milenkou a vdovou po dvou českých králích Eliškou Rejčkou chtěl zmocnit trůnu.

Question: Kde zemřel Karel IV.?

Answer: Praha


Crystalex

Context: Crystalex je český podnik vyrábějící užitkové sklo. Je největším domácím a předním světovým výrobcem nápojového skla. Současný název společnosti je Crystalex CZ, s.r.o. Hlavní výrobní závod je v Novém Boru. Druhý výrobní závod je v Karolince na Vsetínsku. Produkty firmy jsou strojově vyráběné výrobky ze sodnodraselného skla (tzv. crystalin) a to především kalíšky, odlivky, dekantery, džbány a vázy. Některé výrobky jsou dále zušlechťovány dekoračními technikami a to jak tradičními tak moderními (pantograph, diaryt, stříkání, pískování, malování, vysoký smalt a sítotisk). == Historie == V říjnu 1945 byl vydán Dekret o znárodnění velkých průmyslových podniků, následně, v roce 1948, vzniká národní podnik Borocrystal, sdružující 55 původních drobných provozoven a skláren, a národní podnik Umělecké sklo. Konsolidací těchto podniků spolu s n. p. Borské sklárny vznikl v roce 1953 státní podnik Borské sklo. V roce 1967 byla dokončena výstavba nového výrobního areálu v Novém Boru. Budovy sklářského kombinátu byly stavěny v letech 1965 až 1967. Byla to v této době první velká investiční akce svěřená zahraniční firmě, sdružení jugoslávkých podniků Union Engineering.

Question: Jaký typ skla vyrábí český podnik Crystalex?

Answer: užitkové


Křenovice (okres Vyškov)

Context: Většina obcí musela pořídit pečetidlo až roku 1749. Rok 1737 se v dějinách Křenovic nepojí s žádnou událostí, stáří pečeti tak vychází čistě z letopočtu uvedeného na ní samé. Pečetěno bylo červeným voskem. Pečeť je kruhová s textem po obvodu a vyobrazením rostliny hroznového vína s šesti svazky hroznů a včetně kořenů. Nápis po obvodu zní: Pečeť obce Křenovic. Okolí Křenovic bylo osídleno již mezi lety 4500 až 3000 př. n. l. Důkazem tohoto osídlení je nález malované keramiky pocházející z Křenovic. První písemná zmínka o Křenovicích pochází z listiny vydané 8. května 1305. V letech 2010 až 2014 byl starostou Jaromír Konečný. Na ustavujícím zasedání zastupitelstva v listopadu 2014 byl do této funkce zvolen opětovně. Jeho cílem v následujícím období je dokončit velké investiční akce, mj. revitalizace mlýnského náhonu, rozšíření kapacity základní školy a bydlení pro seniory. Související informace naleznete také v článku Seznam kulturních památek v okrese Vyškov. Farní kostel svatého Vavřince Smírčí kříž na Krchůvku Socha svatého Jana Nepomuckého Křenovice mají celkem šest silničních výjezdů. Tři z nich jsou tvořeny silnicemi II. třídy. Nedaleko Křenovic vede dálnice D1 a silnice I/50. S Brnem jsou Křenovice od západu spojeny silnicí II/417 vycházející z brněnských Tuřan a končící u křenovického kostela křížením se silnicí II/416. Její celková délka tvořící silniční vzdálenost mezi Křenovicemi a Brnem činí 13,4 km. Nejbližší obcí na její trase je Prace. Druhou silnicí II. třídy protínající Křenovice je silnice II/416, která spojuje obec se silnicí I/50, respektive Slavkovem u Brna. Silniční vzdálenost mezi sídly je 3 kilometry. Vesnicí prochází od jihu k západu a ve druhém směru pokračuje do Újezda u Brna vzdáleného po silnici 8,2 km. Ze silnice II/416 odbočuje jihozápadním směrem silnice III/4164 vedoucí do Zbýšova vzdáleného po ní 2 kilometry. Severním směrem odbočuje ze silnice II/416 komunikace III/4161 vedoucí do Holubic, které jsou po ní vzdáleny 4,4 km a silnice se zde napojuje na I/50 u nájezdu na dálnici D1. Poslední cestou vedoucí z Křenovic je místní komunikace mířící severovýchodním směrek silnici I/50 a dále na Velešovice.

Question: Ve kterém okrese se nachází obec Křenovice?

Answer: Vyškov


Miroslava

Context: Miroslava je ženské křestní jméno slovanského původu. Miroslava, rozšířená v Česku už od 19. století, je vlastně obdobou Slavomíry, Bedřišky či Frederiky, ale bývá pokládána i za český překlad Ireny. Lidově též Mirka. Podle českého kalendáře má svátek 5. dubna. Tomuto jménu odpovídá jeho mužská varianta Miroslav. Zdrobnělina Mira znamená moře, oceán v sanskrtu. Miruš, Míra, Mirda, Miruna, Miri, Mira, Mirča, Milouš, Mirečka, Mirous, Miroušek, Mirka, Mirinka, Miruška. Následující tabulka uvádí četnost jména v ČR a pořadí mezi ženskými jmény ve srovnání dvou roků, pro které jsou dostupné údaje MV ČR – lze z ní tedy vysledovat trend v užívání tohoto jména: Změna procentního zastoupení tohoto jména mezi žijícími ženami v ČR (tj. procentní změna se započítáním celkového úbytku žen v ČR za sledované tři roky) je −%. Miroslava Šafránková – česká herečka Miroslava Němcová – česká politička Miroslava Kopicová – česká politička, ministryně školství Miroslava Knapková – česká sportovkyně, veslařka Miroslava Šternová – česko-mexická herečka Miroslava Vavrincová – slovenská tenistka Miroslava Pleštilová – česká herečka a dabérka Četnost jmen na stránkách MV ČR

Question: Kterého dne se slaví podle českého kalendáře svátek ženského jména Miroslava?

Answer: 5. dubna


Anthrax (hudební skupina)

Context: Anthrax je americká thrashmetalová hudební skupina. Na thrashmetalové scéně byli Anthrax jednou z nejpopulárnějších skupin 80. let 20. století. Tato skupina je známá kombinováním metalové muziky s rapem, hardcorem a alternativním rockem a je označována za jednu z "Velké čtyřky" thrash metalu – spolu se skupinami Metallica, Slayer a Megadeth. Scott Ian, kytara Jon Donais, kytara Frank Bello, baskytara Charlie Benante, bicí, kytara Joey Belladonna, zpěv Jason Rosenfeld (1981) Dirk Kennedy (1981) John Connelly (1981) Neil. Turbin (1982–1984) Matt Fallon (1984) John Bush (1992–2004) Dan Nelson (2007-2009) Kenny Kushner (1981) Greg Walls (. 1981–1982) Paul Crook (1995–2000) Rob Caggiano (2001-2005, 2007-2013) Paul Kahn (1981) Dan Lilker (1981–. 1984, 1999) Joey Vera (2004–2005) Dave Weiss (1981) Greg D'Angelo (1981–1983) Jason Bittner Fistful of Metal (1984). Spreading the Disease (1985) Among the Living (1987) State of Euphoria (1988) Persistence of Time (1990) Sound of White Noise (1993) Stomp 442 (1995) Volume 8. : The Threat Is Real (1998) We've Come for You All (2003) Worship Music (2011) Anthems (2013) For All Kings (2016) The Island Years (. 1994) Music of Mass Destruction (2004) Alive 2 (2005) Fistful of Anthrax (1987) Attack of the Killer B's (1991) Moshers: 1986–1991.

Question: Byli Anthrax jednou z nejpopulárnějších trashmetalových skupin v 80. letech?

Answer: Na thrashmetalové scéně byli Anthrax jednou z nejpopulárnějších skupin 80. let 20. století.


Linux

Context: Linux nebo GNU/Linux (viz GNU/Linux kontroverze) je v informatice označení pro svobodný a otevřený počítačový operační systém, který je založený na linuxovém jádru. Linuxové systémy jsou šířeny v podobě distribucí, které je možné nainstalovat nebo používat bez instalace (tzv. live CD). Používané licence umožňují systém zdarma a velmi volně používat, distribuovat (kopírovat, sdílet) i upravovat. Tím se odlišuje od proprietárních systémů (např. Microsoft Windows či Mac OS X), za které je nutné platit a dodržovat omezující licence. Operační systém Linux používá unixové jádro, které vychází z myšlenek Unixu a respektuje příslušné standardy POSIX a Single UNIX Specification. Název je odvozen z křestního jména jeho tvůrce Linuse Torvaldse a koncovka písmenem "x" odkazuje právě na Unix (podobně jako XENIX, Ultrix, IRIX, AIX a další UN*Xy). Jádro Linuxu umožňuje spouštět více programů (úloh) najednou. Každý program se může skládat z jednoho nebo více procesů, tedy se jedná o víceúlohový systém. Každý proces potom může mít jeden nebo více podprocesů. Operační systémy, které umožňují běh více procesů, nebo dokonce podprocesů současně, jsou schopny využít i vícejádrové a víceprocesorové počítače a výrazně zefektivnit práci uživatele. Jádro Linuxu je víceuživatelské, takže umožňuje spouštět programy různých uživatelů, například jeden uživatel může obsluhovat počítač přímo, zatímco další mohou obsluhovat stejný počítač například přes síť nebo dokonce Internet. Příslušné uživatelské účty jsou před neoprávněným přístupem chráněny autentizací, například jménem a heslem. Uživatelé mají přidělena různá práva, od naprosté kontroly nad systémem, kterou má obvykle správce (root), až do různé míry omezené účty uživatelů. V současné době je označením Linux míněno nejen jádro operačního systému, ale zahrnuje do něj též veškeré programové vybavení (software), které uživatelé používají (tj. aplikace, utility, grafické uživatelské rozhraní apod.) i přesto, že je vyvíjeno nezávisle na samotném jádře Linuxu. Linux je šířen v podobě linuxových distribucí, které obsahují jak zmíněné jádro, tak zmíněný doplňující software v takové formě, která usnadňuje jeho instalaci a používání (instalace někdy není nutná, viz Live CD). Linux je open source software, což znamená, že jsou k dispozici jeho zdrojové kódy, které lze za dodržení jistých podmínek upravovat a vše dále šířit. Pro ochranu před zneužitím zdrojových kódů používá open source software různé licence. Samotné jádro Linuxu je chráněno a šířeno pod licencí GPLv2 (s důležitou výjimkou). Software, který je spolu s Linuxem šířen, je chráněn nejrůznějšími licencemi (GPL, LGPL, MPL, Licence MIT, BSD licence atd.).

Question: Respektuje Linux standard POSIX?

Answer: Operační systém Linux používá unixové jádro, které vychází z myšlenek Unixu a respektuje příslušné standardy POSIX a Single UNIX Specification.


Prajazyk

Context: Termín prajazyk (řidčeji též protojazyk) označuje jazyk, jehož diferenciací vznikly další příbuzné jazyky či nářečí, a lze ho tak považovat za jejich společného předka. Konkrétní prajazyky bývají obvykle označeny předponou pra-, avšak někdy se od této zvyklosti pro zjednodušení upouští. Jako příklady prajazyků na různých úrovních příbuznosti lze uvést praindoevropštinu, praslovanštinu či pračeštinu. Někdy lze prajazyk ztotožnit s jazykem doloženým, například prarománština, která je společným předkem všech románských jazyků, se do značné míry překrývá s lidovou latinou. Protože záznamy prajazyků jsou buďto nedokonalé, nebo zcela chybějí, většinu prajazyků je třeba rekonstruovat. Slouží k tomu zejména metody vnitřní a vnější rekonstrukce.

Question: Co je předkem románských jazyků?

Answer: prarománština


Paranoia

Context: Paranoia (řec. π, pošetilost, šílenství) je duševní porucha, vyznačující se bludy, chorobnými představami o vlastním ohrožení a stihomamem. Přehnané a nedoložené obavy o vlastní bezpečnost, někdy spojené s konspiračními teoriemi, se nazývají paranoidní. Paranoidní představy mohou být neurotického nebo i psychotického původu.[zdroj? ] Často je zaměňována s paranoidní schizofrenií. V psychiatrii byl termín poprvé užit v roce 1883 psychiatrem Emilem Kraepelinem pro chorobné iluze vůbec, při nichž se však nenarušily ostatní intelektuální schopnosti pacienta. Náplň tohoto pojmu se časem posunula spíše k popisu falešných představ a obav z pronásledování, protože obsah původního pojmu byl příliš široký. Vzhledem k tomuto posunu není pojem paranoia psychiatry používán zcela jednotně. Podle Freemana a Garetyho charakterizují pacienta s paranoiu dvě bludná přesvědčení: že trpí nějakou újmu nebo že mu taková újma hrozí, že mu někdo chce ublížit, že ho pronásleduje. Mezinárodní klasifikace chorob ISD-10 řadí paranoidní poruchy do kapitoly "schizofrenie" pod tyto diagnózy: F 20.0 Paranoidní schizofrenie: bludné představy, často doprovázené halucinacemi F 22.0 Bludné poruchy, paranoia: dlouhodobé nebo trvalé bludné představy bez halucinací F 22.8. Ostatní bludy, stařecká paranoia F 23.3 Paranoidní reakce - psychogenní psychóza F 60.0 Paranoidní poruchy osobnosti perzekuční paranoia = nemocný se bojí, že je pronásledován kverulantská paranoia = nemocný se domnívá, že jej ostatní nemají rádi - obviňuje je, stěžuje si.

Question: Čím se vyznačuje paranoia?

Answer: bludy, chorobnými představami o vlastním ohrožení a stihomamem


Americký dolar

Context: Svázání amerického dolaru se stříbrem trvalo do roku 1900, od té doby se pojil pouze se zlatem; nicméně, ražení stříbrných mincí pokračovalo až do roku 1969 (s přechodným obdobím od roku 1964, kdy bylo stříbro odstraněno ze čtvrťáků a desetníků a z 3/5 i z půldolarů). Zlaté mince byly z oběhu staženy po Velké hospodářské krizi v roce 1933, v rámci tzv. Gold seizure. Hmotnost zlata za dolar byla tehdy změněna na 13,71 grainů (tj. 35 dolarů za troyskou unci) a tento standard vydržel až do roku 1968. V roce 1945 vstoupil v platnost tzv. Brettonwoodský měnový systém, ve kterém hrál americký dolar roli světové měny a který cizím vládám zajišťoval jeho směnitelnost za zlato. Tento systém byl zrušen 15. srpna 1971. Spolu s ním ztratil dolar i vazbu na zlato, ale místo něj získal mezi lety 1973–2000 statut tzv. "petroměny". Od 1. ledna 1975 vstoupil americký dolar do éry tzv. plovoucích (měnových) kurzů na měnových trzích. Nominální hodnota vůči troyské unci zlata od tohoto dne do současnosti vzrostla z 42,22 na přibližně 1700 USD/unci (2011). Obdobně, kupní síla dolaru od roku 1913 (vznik Federálního rezervního systému) do současnosti klesla na tehdejší cca 4 centy. Název dolar historicky pochází až z jáchymovského tolaru.

Question: Jaký je mezinárodní kód měny Spojených států amerických?

Answer: USD


Prix d'Amérique

Context: Prix d'Amérique (česky Cena Ameriky) je rovinový dostih klusáků kategorie G1, který se pořádá od roku 1920 na francouzském dostihovém závodišti Vincennes v Paříži. Dostih se koná poslední neděli v lednu. Je určen pro koně ve věku 4-10 let. V roce 2011 byl dotován výhrou milión euro, z čehož polovina byla určena pro vítěze. Prix d'Amérique se od roku 1994 běží na 2700 metrů. První ročník 1920 se běžel na 2500 metrů, v roce 1930 se přešlo na 2625 metrů s variacemi plus nebo mínus 50 metrů. V roce 1945 se zkušebně běželo na 2850 m, v letech 1946-1947 na 2800 m a od roku 1948 do 1984 na 2600 metrů. V letech 1985-1993 to bylo 2650 metrů. 2011 Ready Cash (Franck Nivard) 2010 Oyonnax (Sebastien Ernault) 2009 Meaulnes du Corta (Franck Nivard) 2008 Offshore Dream (Pierre Levesque) 2007 Offshore Dream (. Pierre Levesque) 2006 Gigant Neo (Dominik Locqueneux) 2005 Jag de Bellouet (Christophe Gallier) 2004 Kesaco Phedo (Jean-Michel Bazire) 2003 Abano As (Jos Verbeeck) 2002 Varenne (Giampaolo Minnucci) 2001. Varenne (Giampaolo Minnucci) 2000 Général du Pommeau (Jules Lepennetier) 1999 Moni Maker (Jean-Michel Bazire) 1998 Dryade des Bois (Jos Verbeeck) 1997 Abo Volo (Jos Verbeeck) 1996 Cocktail Jet (. Jean-Etienne Dubois) 1995 Ina Scot (Helen Johansson) 1994 Sea Cove (Jos Verbeeck) 1993 Queen L. (Stig H. Johansson) 1992 Verdict Gédé (Jean-Claude Hallais) 1991 Ténor de Baune (Jean-Baptiste Bossuet. ) 1990 Ourasi (Michel-Marcel Gougeon) 1989 Queila Gédé (Roger Baudron) 1988 Ourasi (Jean-René Gougeon) 1987 Ourasi (Jean-René Gougeon) 1986 Ourasi (Jean-René Gougeon) 1985 Lutin d'Isigny (. Jean-Paul André) 1984 Lurabo (Michel-Marcel Gougeon) 1983 Idéal du Gazeau (Eugè Lefè) 1982 Hymour (Jean-Pierre Dubois) 1981 Idéal du Gazeau (Eugè Lefè) 1980 Eléazar (Léopold Verroken) 1979. High Echelon (Jean-Pierre Dubois) 1978 Grandpré (Pierre-Désiré Allaire) 1977 Bellino II (Jean-René Gougeon) 1976 Bellino II (Jean-René Gougeon) 1975 Bellino II (Jean-René Gougeon) 1974 Delmonica Hanover (F. Frömming.

Question: Kdy se koná dostih Prix d'Amérique?

Answer: poslední neděli v lednu


Peří

Context: Barva peří a opeření těla je také významným druhově specifickým znakem a u mnoha druhů patří rozdíly v barvě peří ke znakům pohlavního dimorfismu. Opeření dospělých ptáků je dvouvrstevné - na povrchu se nachází vrstva krycího peří, pod ní je pak hluboká péřová vrstva tvořená prachovitým, prachovým, štětečkovitým nebo vlasovým peřím, která má hlavně termoregulační funkci. Jednotlivé druhy peří se od sebe liší vzhledem, velikostí, stavbou i uspořádáním a jsou základními typy ptačího peří. Kromě těchto typů se u některých ptáků vyvinulo štětinovité peří, u tučnáků je krycí peří změněno do podoby tuhých šupin, u běžců zase došlo k redukci praporu obrysových per. Krycí peří (lat. pennae contourae generales) tvoří vnější vrstvu ptačího opeření. Pokrývá celý povrch těla a určuje jeho obrys, na určitých částech těla také došlo ke specializaci krycích per v souvislosti s létáním. Krycí peří je tvořeno obrysovými pery s pevnými prapory. Během postnatálního vývoje ptáků narůstá nejprve prachový šat mláďat – pápěří (neoptile). Narůstá zpravidla jen na určitých místech těla, zvaných pernice (pterylae), mezi nimiž jsou neopeřené nažiny (apteriae). V průběhu vývoje peří se zvyšuje metabolismus ptáků až o 30 %, což se projevuje jak zvýšenými nároky na výživu, tak i zvýšenou vnímavostí ke stresorům. Opeření dospělých (teleoptile) je tvořeno obrysovými a prachovými pery. Obrysová pera (pennae contourae) mají všichni naši ptáci, pera prachová jen někteří. Osu obrysového pera tvoří centrální stvol (scapus), po jehož stranách je prapor (vexillum). Horní, plná část stvolu nesoucí prapor je osten (rhachis). Osten má vrstvu korovou a dřeňovou. Korová vrstva je tvořena zrohovatělými, plochými, bezjadernými buňkami. Je velmi pevná, pružná a uvnitř vyztužená podélnými ostrými lištami. Dřeň ostnu se skládá z řad zrohovatělých epitelových buněk, obsahujících dutinky naplněné vzduchem.

Question: O kolik se zvyšuje metabolismus ptáků v průběhu vývoje peří?

Answer: až o 30 %


Context: Chorvatská mužská basketbalová reprezentace Chorvatsko Žebříček FIBA: 16. místo Člen FIBA od: 1992 Svaz FIBA: FIBA Europe Národní svaz: Hrvatski košarkaški savez Trenér: Jasmin Repeša Letní olympijské hry Účasti: 3× Medaile: stříbro: 1992 Mistrovství světa Účasti: 3× Medaile: bronz: 1994 Mistrovství Evropy Účasti: 11× Medaile: bronz: 1993, 1995 Údaje v infoboxu aktuální k 24. září 2012 Chorvatská mužská basketbalová reprezentace reprezentuje Chorvatsko v mezinárodních soutěžích v basketbalu. Největším úspěchem v historii je zisk stříbrné medaile z Letních olympijských her 1992 v Barceloně. Mistrovství světa Rok/pořádající země Účast MS 1950 Argentina Argentina Bez účasti MS 1954 Brazílie Brazílie Bez účasti MS 1959 Chile Chile Bez účasti MS 1963 Brazílie Brazílie Bez účasti MS 1967 Uruguay Uruguay Bez účasti MS 1970 Jugoslávie Jugoslávie Bez účasti MS 1974 Portoriko Portoriko Bez účasti MS 1978 Filipíny Filipíny Bez účasti MS 1982 Kolumbie Kolumbie Bez účasti MS 1986 Španělsko Španělsko Bez účasti MS 1990 Argentina Argentina Bez účasti MS 1994 Kanada Kanada MS 1998 Řecko Řecko Bez účasti MS 2002 USA Bez účasti MS 2006 Japonsko Japonsko Bez účasti MS 2010 Turecko Turecko 14. místo MS 2014 Španělsko Španělsko 10. místo MS 2019 Čína Čína Bez účasti MS 2023 Filipíny Filipíny, Japonsko Japonsko, Indonésie Indonésie CelkemÚčast – 3× – 0× – 0× – 1× Mistrovství Evropy Rok/pořádající země Účast ME 1935 Švýcarsko Švýcarsko Bez účasti ME 1937 Lotyšsko Lotyšsko Bez účasti ME 1939 Litva Litva Bez účasti ME 1946 Švýcarsko Švýcarsko Bez účasti ME 1947 ČSR Bez účasti ME 1949 Egypt Bez účasti ME 1951 Francie Francie Bez účasti ME 1953 SSSR Bez účasti ME 1955 Maďarsko Bez účasti ME 1957 Bulharsko

Question: Získala chorvatská mužská basketbalová reprezentace stříbrnou medaili na Zimních olympijských hrách v Barceloně?

Answer: Největším úspěchem v historii je zisk stříbrné medaile z Letních olympijských her 1992 v Barceloně.


Capoeira

Context: Jde o komplexní kulturní fenomén, obsahující svébytné bojové umění, připomínající pohybovým stylem tanec s akrobatickými prvky, doprovázené původní hudbou. Kolébkou capoeiry je brazilský stát Bahia, tradičně zemědělská oblast, která je historicky negativně poznamenána masovým dovozem afrických otroků. Capoeira je tradičné považována za jeden z nejvýznamnějších fenoménů původně africké - především pak angolské - kulturní tradice a výsledek následné syntézy africké, původní brazilské a expandované evropské kultury na území Brazílie. Díky procesům globalizace zažívá capoeira mohutnou expanzi takřka do celého světa, kde nabývá zhruba od sedmdesátých let 20. století neobvyklé popularity. Historické kontexty Šlo o obranu beze zbraní proti zlodějům slepic, násilníkům a lupičům, a také proti zvůli bílých otrokářů. Od roku 1707 byla capoeira zakázaná. Otroci ji dále praktikovali jako „bojový tanec“, směs elegantních pohybů a akrobacie. Traduje se, že moderní podoba capoeiry se vyvinula v breakdance v americkém Bronxu. Capoeiristé však nepovažují tuto domněnku za pravdivou. Od roku 1808 brazilská vládnoucí třída tvrdě potlačovala toto bojové umění a proti capoeiristům postupovala neobyčejně brutálně. Od roku 1825 byli barevní otroci v takovém postavení, že i pískání či postávání na rohu ulice, anebo vyluzování jakéhokoli zvuku bylo považováno za projev zakázané capoeiry a velmi tvrdě trestáno. Navzdory těmto pohnutým historickým událostem se od roku 1972 capoeira opět stala, díky státu Brazílie, uznávaným bojovým uměním.

Question: Proč vzniklo bojové umění Capoeira?

Answer: Šlo o obranu beze zbraní proti zlodějům slepic, násilníkům a lupičům, a také proti zvůli bílých otrokářů.


Domesday Book

Context: Domesday Book Tento článek není dostatečně ozdrojován a může tedy obsahovat informace, které je třeba ověřit.Jste-li s popisovaným předmětem seznámeni, pomozte doložit uvedená tvrzení doplněním referencí na věrohodné zdroje. Domesday, stránka o Warwickshire Perokresba Domesday Book Domesday Book (také označovaná jako Domesday, Kniha posledního soudu nebo Kniha z Winchesteru) je záznam podrobného majetkového průzkumu Anglie, který byl nařízen Vilémem Dobyvatelem a dokončen v roce 1086. Průzkum byl podobný dnešnímu sčítání lidu a Domesday je seznam panství a obcí s počty domů a hospodářství, včetně jejich ocenění. Vilém potřeboval informace o zemi, kterou právě dobyl, aby ji mohl dobře spravovat. Jedním z hlavních důvodů průzkumu bylo zjistit, kdo co vlastní, a aby tak majetek mohl být zdaněn. Záznamy knihy byly konečné – cokoliv bylo zaznamenáno o majiteli či hodnotě majetku bylo nezpochybnitelným zákonem. Kniha je napsána latinsky, ačkoliv byly použity i některé místní názvy bez latinských ekvivalentů. Kniha je psána velmi úhledným písmem, ale text je plný zkratek, takže se obtížně čte. Jméno „Domesday“ znamená Poslední soud a kronikář R. FitzNigel roku 1179 píše, že se tak knize říkalo proto, že její ustanovení byla definitivní a nezměnitelná, jako u Posledního soudu. Obsah knihy Domesday Book se ve skutečnosti skládá ze dvou samostatných knih. První z nich, známá jako Malá (Little) Domesday, pokrývá Norfolk, Suffolk a Essex. Druhá, Velká (Great) Domesday, zahrnuje zbytek Anglie, kromě území na severu, nyní známých jako Westmorland, Cumberland, Northumberland a hrabství Durham (protože některé z těchto oblastí byly v té době pod kontrolou Skotska).

Question: Jaké záznamy byli ve knize Domesday Book?

Answer: záznam podrobného majetkového průzkumu Anglie


Extensible Messaging and Presence Protocol

Context: Zdroj není nutný uvádět pro kontaktování uživatele, ale může být vyžadován například při přenosu souborů. JID může, až na několik výjimek, obsahovat libovolné znaky unicode, tzn. i česká písmena s diakritikou. rok 1998 – Jeremie Miller založil projekt Jabber. srpen 1999 – Jeremie podepsal prohlášení zaručující podporu Jabber komunity IETF standardizaci. květen 2000 – Uvolněn první software. červen 2000 – Jeremie a další členové projektu Jabber se upsali koncepci IMPP dokumentující Jabber protokol. Kvůli nesoustředěnosti tehdejší komunity se však nepodařilo plně následovat IMPP či jiné IETF snahy. rok 2001 – Vytvořena Jabber Software Foundation (JSF) pro zajištění organizace nad rostoucím počtem open source projektů a komerčních entit budujících či používajících technologie XMPP. Jedním z hlavních cílů JSF byla dokumentace XML protokolu a jeho další rozvíjení. únor 2002 – Nově podepsána koncepce IETF. Výsledkem úspěchu tohoto podpisu bylo rozhodnutí prozkoumat možnosti zformování IETF Working Group pro diskuse o Jabber protokolu pod názvem XMPP, výsledkem čehož byly podepsány tři nové koncepce 21. 6. 2002 29. leden 2004 – IESG uznala XMPP Core a XMPP IM jako. navrhované standardy 4. říjen 2004 – IETF uznala XMPP jako standard pro IM. 1. duben 2001 – založen server jabber.cz. 21. červenec 2001 – založen server njs.netlab.cz. , provozovaný společností HumboldTec. 16. září 2005 – njs.netlab.cz, který se stal největším serverem v ČR, pohltil server jabber.cz. 1. září 2006 – za spolufinancování provozu obou serverů, sjednocených pod projekt jabbim.cz, jsou uživatelům nabídnuty rozšířené služby. 23. dubna 2007 – Jabbim oznámil dosažení 70 000 registrací, 14 000 aktivních uživatelů a přes 5 000 přihlášených ve špičce. Související informace naleznete také v článku Google Talk. Společnost Google uvedla koncem roku 2005 nový projekt Google Talk. Tato služba pro Instant Messaging využívá protokolu XMPP. Dále přidala možnost hlasové komunikace, na jejíž specifikaci spolupracuje s XMPP Standards Foundation.

Question: Jaká společnost uvedla Google Talk?

Answer: Google


Čtyřúhelník

Context: Čtyřúhelník (cizím slovem tetragon) je rovinný geometrický útvar, mnohoúhelník se čtyřmi vrcholy a čtyřmi stranami. Součet velikostí vnitřních úhlů čtyřúhelníka je roven 360° (2π), což vyplývá z toho, že jej lze úhlopříčkou rozdělit na dva trojúhelníky. Obvod čtyřúhelníku o stranách a, b, c, d je roven : : : O = a + b + c + d = 2 s , : : {\displaystyle O=a+b+c+d=2s,} : kde s je poloviční obvod, vyskytující se v dalších vzorcích. Obsah čtyřúhelníka je roven : : : S = : : 1 2 : : e f sin : φ : : {\displaystyle S={\frac {1}{2}}ef\sin \varphi } , kde e, f jsou délky úhlopříček a φ je (libovolný) úhel, který svírají. Konvexní čtyřúhelník má všechny vnitřní úhly konvexní. Pro jeho obsah platí Bretschneiderův vzorec: : : : S = : : ( s − a ) ( s − b ) ( s − c ) ( s − d ) − a b c d ⋅ : cos : 2 : : : : ( :. : : α + γ : 2 : : ) : : : , : : {\displaystyle S={\sqrt {(s-a)(s-b)(s-c). (s-d)-abcd\cdot \cos ^{2}\left({\frac {\alpha +\gamma }{2}}. \right)}},} : kde a, b, c, d jsou strany čtyřúhelníka, s jeho poloviční obvod, α a γ úhly při protilehlých vrcholech (např. A a C). Odtud plyne, že čtyřúhelník s danou posloupností stran má největší obsah, pokud je to tětivový čtyřúhelník. Obsah je také možno vypočíst pomocí rozdělení na dva trojúhelníky: S = (a*b*sin A)/2 + (d*c*sinC)/2 Ke konstrukci obecného čtyřúhelníku potřebujeme 5 prvků. Nejčastěji si jej vhodně rozdělíme (např. úhlopříčkou) na dva trojúhelníky a začne tím, ve kterém známe 3 prvky.

Question: Kolik stran a vrcholů má čtyřúhelník?

Answer: čtyřmi


Context: NULL je obvykle označení pro žádnou hodnotu nebo nic. Slovo vychází z latinského nullus. Ve vnitřní reprezentaci ASCII řetězce je bajt s hodnotou nula označován jako null znak, null terminator nebo zkráceně NUL. V jazyce C a odvozených aplikacích slouží tento znak jako ukončovací znak řetězce. Escape sekvence pro znak NUL je \0. V programování je NULL speciální hodnota, kterou se označuje adresní ukazatel (nebo jakýkoliv jiný druh referenčního odkazu), který (abstraktně řečeno) neukazuje nikam (fakticky ukazuje na adresu 0, což se bere jako konvence pro označení ukazatele za NULL). V programovacím jazyce C je hodnota NULL reprezentována binární nulou, v programovacím jazyce Pascal nebo Ruby se taková hodnota označuje klíčovým slovem nil. V assembleru o NULL nebo nil nemluvíme, ale fakticky tomu odpovídá stav, kdy některý z adresních registrů je nulový – v takovém případě je možné adresovat "tam, kam ukazuje NULL" (což by u vyšších programovacích jazyků nejspíš skončilo chybovou hláškou). Například u architektury PC AT je to adresa přerušení INT 0. NULL se může vyskytovat i ve skriptovacích jazycích, řada z nichž striktně nehlídá typy proměnných. Při pokusu použít NULL se podle kontextu tato hodnota zamění na: 0 (nulu) v případě aritmetických operací "" (prázdný řetězec) v případě textových operací false v případě booleovských operací. V relačních databázích označuje NULL speciální hodnotu uloženou v databázi, která představuje neznámou, nedefinovanou apod. hodnotu. Vlastnost sloupce tabulky být NULL je natolik podstatná, že je definována nezávisle (orthogonálně) na jeho typu, rozsahu či dalších vlastnostech. Zajímavým případem je typ CHAR(0) NULL, který může nabývat dvou hodnot – (prázdný řetězec) nebo NULL – každá z nichž je chápána jako prázdná.

Question: Z čeho vychází slovo NULL?

Answer: z latinského nullus


Jižní pól

Context: Jižní pól, též jižní točna na Zemi je místo, kde zemská osa protíná zemský povrch, a ze kterého se navíc Země při pohledu směrem k rovníku jeví, jako by se otáčela ve směru hodinových ručiček. První výprava, která dosáhla jižního pólu 14. prosince 1911, byla Amundsenova expedice vedená norským polárníkem Roaldem Amundsenem. Ve stejnou dobu se pokoušela jižní pól dobýt také expedice Terra Nova vedená Angličanem Robertem Scottem. Jeho pětičlenná skupina dorazila na točnu o měsíc později a na strastiplné zpáteční cestě všichni její členové zahynuli. V současné době se na jižním pólu nachází trvale obydlená polární stanice Amundsen-Scott. Jižní pól se nachází ve výšce 2835 m nad mořem uprostřed v těchto místech rovného 2850 m silného ledového masivu, který se posouvá rychlostí 10 m za rok. Od postavení polární stanice jsou o jižním pólu známa některá klimatická data. Zaznamenané teploty se pohybují mezi -82,2 a -13,6° C s průměrnou hodnotou -49° C. Vítr zde fouká v průměru 5,5 m/s. Jižní magnetický pól Severní pól Severní magnetický pól Obrázky, zvuky či videa k tématu Jižní pól ve Wikimedia Commons

Question: Který člověk jako první vstoupil na Jižní pól?

Answer: Roaldem Amundsenem


Pchu I

Context: Po vypuknutí Sinchajské revoluce (辛) a zradě Jüan Š'-kchaje (袁) byl Pchu I 12. února 1912 sesazen. V červenci 1917, po porážce vojsk prezidenta Li Jüan-chunga generálem Čang Sünem, byl podruhé korunován čínským císařem, avšak toto císařství nepřežilo ani dva týdny. === Opuštění Zakázaného města === Velkou ránou v Pchu Iho životě se stala smrt jeho matky v roce 1921, když podstoupila opiovou sebevraždu. V Zakázaném městě směl žít a pobírat vládní penzi 4 miliony jüanů ročně až do roku 1924. Rok nato bylo otevřeno jako Palácové muzeum veřejnosti. Po odchodu ze Zakázaného města se dostal do finančních potíží, které řešil prodejem cenných sbírkových předmětů. Se svou manželkou a císařovnou Wan Žung (婉) a druhou ženou Wen Siou (文) se usadil v japonské koncesi v Tchien-ťinu. === Císař Mančukuo a vězeň === Po japonské invazi do Mandžuska a vytvoření loutkového státu Mančukuo se stal v roce 1932 formální hlavou tamního režimu. V závěru 2. světové války byl zajat sovětskou armádou a deportován do Sovětského svazu. Jako válečný zločinec pak stanul také před Tokijským tribunálem. V roce 1950, rok po vyhlášení Čínské lidové republiky, byl vydán zpět do Číny. Dalších 9 let strávil v nápravném zařízení ve Fu-šunu v provincii Liao-ning (jako vězeň číslo 981). V roce 1964 byla vydána jeho autobiografie. Po propuštění pracoval jako zahradník v Pekingské botanické zahradě a později jako archivář na univerzitě v Pekingu. Zemřel v roce 1967 ve věku 61 let na rakovinu ledvin. Byl pochován na obyčejném hřbitově jako řadový občan. V roce 1995 vdova po Pchuim vykoupila urnu s jeho ostatky a nechala mu postavit hrobku u areálu pohřebiště čínských císařů, kde jsou pohřbeni 4 z 9 přecházejích císařů dynastie, dokončena byla v roce 1996, kdy do ní byla uložena urna. == Odkazy == === Reference === === Literatura === Flemmer, Walter. Stará Čína. Plzeň: Nakladatelství Fraus, 2007. ISBN 978-80-7238-497-6 Velasco, Juan – Vessels Jane, 2008, Zakázané Město, National Geographic Česko, květen 2008, příloha. Aisin Gioro Pchu-i. Byl jsem posledním císařem čínským. Přel. Martin Hála. Praha: Panorama, 1990. ISBN 80-7038-082-9 === Související články === Seznam čínských císařů Dynastie Čching Dějiny Číny Čínské císařství === Externí odkazy === Obrázky, zvuky či videa k tématu Pchu I ve Wikimedia Commons Osoba Pchu I ve Wikicitátech

Question: Kdo byl posledním čínským císařem?

Answer: Pchu I