Napisati nadaljevanje za ta odstavek - Leonejevo odstopanje je prišlo v zelo težkem trenutku za Italijansko republiko. Drži se "leti svinca" in strategije napetosti, država je v tem desetletju trpela velike teroristične napade, kot je bila bomba na Piazza della Loggia leta 1974 in bomba na Italicus Express leta 1974.
-Kaj? Vrhunec napetosti je prišel marca 1978, ko je bila nekdanji premier Aldo Moro ugrabljena in umorjena s strani enote militantne skrajno levičarske organizacije, znane kot Rdeče brigade, medtem ko je bil na poti na zasedanje poslanske zbornice, kjer naj bi potekala razprava o glasovanju zaupanja v novo vlado, ki bi prvič imela podporo italijanske komunistične stranke. Politično gledano je bilo Morojevo stališče, da je treba najti nastanitev med krščansko demokracijo in italijansko komunistično stranko, način, da se država izvleče iz napetosti in da republičke institucije postanejo trdnejše in stabilnejše kot odziv na domači terorizem. Zgodovinski kompromis je postal možen zaradi novega koraka, ki ga je uvedel novi komunistični voditelj Enrico Berlinguer, ki je leta 1973 v komunistični reviji "Rinascita" predstavil predlog za "demokratično zavezništvo" s krščansko demokracijo, da bi preprečil državni udar, podoben čilski. Vendar pa je bila nenadna smrt Moroja težak udarec za politiko zgodovinskega kompromisa in velik poraz za republiške institucije pred javnim mnenjem.