Pravo intelektualne lastnine je kategorija lastnine, ki vključuje neopredmetena ustvarjanja človeškega intelekta. Intelektualna lastnina zajema dve vrsti pravic: pravice industrijske lastnine (blagovne znamke, patenti, označbe porekla, industrijski vzorci in modeli) in avtorske pravice. Izraz "intelektualna lastnina" se je začel uporabljati šele v 19. stoletju in šele v poznem 20. stoletju je postal običajen v večini sveta. Glavni namen zakona o intelektualni lastnini je spodbujati ustvarjanje širokega spektra intelektualnih dobrin. Da bi to dosegli, zakon daje ljudem in podjetjem lastninske pravice do informacij in intelektualnih dobrin, ki jih ustvarijo, običajno za omejeno časovno obdobje. To daje ekonomsko spodbudo za njihovo ustvarjanje, ker omogoča ljudem, da dobijo korist od primarnih in sodobnih intelektualnih dobrin, ki jih dodajo.
Intelektualna lastnina