Zaporedna ofenziva je izčrpala nemško vojsko in povzročila milijone žrtev. Nasprotna ofenziva.
Nemci so se morali umakniti. 8. avgusta je poljski maršal Douglas Haig odobril začetek serije dokončno odločilnih bitk, ki so bile skupaj znane kot "sto dni". Pozicioniran jugovzhodno od Arrasa, je bil Liverpool Irish zavezan bitki 1. septembra z namenom podpore 2/6 kraljevega v zajetju prej napadene vasi Riencourt in "izravnavanju linije". Brigada bataljona je dosegla svoje cilje in vzela 650 ujetnikov. Napetost se je ohranila do konca septembra in oktobra s kršitvijo Hindenburške linije. Bataljon je sodeloval pri napredovanju 57. divizije proti vzhodu in prispeval k zavzetju Cambraija, čeprav v omejenem obsegu, preden je bil 13. oktobra premaknjen na sever v okrožje Béthune. Zadnji tedni vojne 57. divizije so bili polni napredovanja in sporadičnih spopadov, ki so se končali z osvoboditvijo Lillea. Lille je 17. oktobra zapustila umikajoča se nemška garnizonja, v katero so prvič vstopili elementi 2/7 King's. Kamere so posnele navdušeno množico, ki je pozdravljala Liverpoolske Irce in druge bataljone za novinarje z naslovom "Rešitev Lillea s strani Haigovih mož". Bataljon je izvedel svoj končni napad v predhodni brigadi, ki je brez nasprotovanja prispel v Flers in nadaljeval vodenje napredovanja do 21. Manjše spopade so se zgodili v bližini vasi Honnevain, Mont Garni in Froyennes. Devet dni pozneje, 30. januarja, so se Irci iz Liverpoola umaknili v vojaške koče v Hellemmesu, vzhodno od Lillea, kjer so ostali do konca vojne.