Povzetek članka:  Evropa je sredi politične in gospodarske krize, ki grozi, da bo uničila desetletja evropske integracije in ovirala svetovno okrevanje po veliki recesiji. Da bi razumeli to krizo, primerjajmo dve državi. Država A je majhna država z dolgo zgodovino davčnih utaj, neplačila državnega dolga in disfunkcionalnim poslovnim in regulativnim podnebjem. Delavcem omogoča, da se upokojijo v 50-ih, in plačujejo dvojne pokojnine, ko se upokojijo. Lagala je o proračunu, da bi vstopila v evro. Država B je velika, zgodovinsko močna država z rekordno majhnim državnim dolgom. Država B je celo imela proračunski presežek, vključno z 2% presežkom tik pred finančno krizo leta 2008. V evro območje je vstopila s poštenim računovodstvom svojih financ. Če ste uganili, da je država A Grčija, imate prav. Če menite, da je Grčija krizo v Evropi povzročila zaradi svoje fiskalne neodgovornosti, potem ste varno v glavnem mnenju o tej zadevi. Kaj pa s fiskalno odgovorno državo B? Njena krepost mora pomeniti, da se spopada s krizo. In to mora biti Nemčija, kajne? To je napačno. Država B ni Nemčija. Država B je Španija. Španija ne uspeva, temveč je v hudih razmerah. Stopnja brezposelnosti v Španiji znaša 23,7%, kar je manj od najvišje ravni skoraj 27% leta 2013. Več kot petina njegovih delavcev je brezposelnih že štiri leta. Več kot polovica mladih je brez dela že leta. V Španiji in Grčiji redno govorijo o izgubljeni generaciji. Podobno kot Grčija je tudi v Španiji investicijski mehurček razbil, ko je zadela finančna kriza in je morala iskati reševanje (čeprav veliko manjše), da bi preprečila propad domačih bank. Tudi špansko gospodarstvo se je med krizo zmanjšalo, razmerje med dolgom in BDP pa se je dramatično povečalo. Če sta Grčija in Španija tako zelo različna v pristopu k fiskalni preudarnosti, kaj lahko razloži krizo, v kateri sta se oba znašla? Odgovor ni v fiskalni kreposti. Nekaj drugega se dogaja. To nekaj drugega, je v veliki meri...
Lisa Tripp sprašuje, zakaj sta Grčija in Španija v krizi, če imata tako različne pristope k fiskalni preudarnosti. Nekaj drugega se dogaja, pravi: "To nekaj drugega je v veliki meri evro".