Dopolnite naslednji stavek: 12. februarja 1912, po krogih pogajanj, je Longyu izdal cesarski edikt, ki je povzročil abdikacijo otroškega cesarja Puyija. S tem se je končalo več kot 2000 let cesarstva Kitajske in se je začelo daljše obdobje nestabilnosti, v katerem so prevladovali vojni gospodarji. Neorganizirani politični in gospodarski sistemi so skupaj s široko razširjeno kritiko kitajske kulture privedli do vprašanj in dvomov o prihodnosti. Nekateri lojalisti Qing so se organizirali kot "Royalistična stranka" in poskušali uporabiti militantni aktivizem in odprte upore, da bi obnovili monarhijo, vendar brez uspeha. Julija 1917 je bil neuspešen poskus obnovitve dinastije Qing, ki so jo vodili Zhang Xun, ki so jo republikanske enote hitro obrnile. Puyiju je bilo dovoljeno živeti v Prepovedanem mestu po njegovi abdikaciji, dokler se ni zgodil Pekingski udar leta 1924, v katerem je general Feng Yuxiang prisilil Puyija, da se preseli iz Prepovedanega mesta. Puyi se je nato preselil na japonsko koncesijo v Tianjin. V tridesetih letih prejšnjega stoletja je Japonsko cesarstvo napadlo severovzhodno Kitajsko in leta 1932 ustanovilo Mančukuo, pri čemer je bil Puyi njegov cesar. Po
Sovjetska invazija, Manchukuo je padel leta 1945.