Ross je Cliffordovo posestvo, ki se osredotoča na Cumberland, Westmorland, Durham in Yorkshire, opisal kot "dragoceno in strateško pomembno na težavnem severu". 9. baron ni bil nikoli tako bogat kot nekatere sosednje družine, kot so bili Darcyji. Njegovo podrejanje leta 1461 je preprečilo, da bi njegov sin podedoval, leta 1470 pa je bil kralj Edvard prisiljen na presto in v izgnanstvo, Henrik VI pa se je vrnil na prestol. Grof Warwick, ki se je zdaj pridružil hiši Lancaster proti Eduardu, je bil odgovoren za vlado, njegov brat John, markiz Montagu, pa je bil pod nadzorom Henryja Clifforda, ko je bil v mladoletni dobi. Summerson trdi, da je bila to priložnost, da Clifford dobi nazaj svojo dediščino. Verjetno ni bilo dovolj časa, da bi uveljavljal svojo trditev, saj sta bila oba Nevilla usmrčena v bitki pri Barnetu.
14. aprila naslednjega leta. Edvard IV. je zmaga pri Barnetu in v bitki pri Tewkesburyju nekaj tednov pozneje uničila ostanke Lancastrijskega upora in vrnila Edvarda na prestol. Kljub Cliffordovim Lancasterskim povezavam se zdi, da v tem času ni bil nikoli v nevarnosti, saj mu je 16. marca 1472 Edvard podelil kraljevsko pomilostitev. To je bilo kljub poskusu Cliffordovega brata Thomasa, da bi v Hartlepoolu sprožil - čeprav neuspešno - pro-Lancastrijsko upor. Henryu Cliffordu je bilo dovoljeno dedovati posestvo njegovega dedka po materini strani, Henrya Bromfletea, lorda Vescyja, ki je umrl leta 1469, vendar še ni podedoval Cliffordove dediščine. Poleg tega, ker je bila njegova mati še živa, je tretjina njegove dediščine - njena dova - ostala izven njegovega nadzora do njene smrti leta 1493.