Izpolnite naslednji stavek: Etnonimski pomen leičiai, npr. "Litovci", je znano iz več virov. To besedo uporabljajo Latvijci za ime Litvancev: leiši, sk. leitis. V samogitskem narečju so bile besede "leičiuoti" (govoriti v drugem kot samogitskem jeziku ali govoriti v aukštaitskem narečju) in "leičiukas, leičiūkas" (oseba, ki govori v drugem narečju kot samogitsko, ima naglas). Primerjaj, na primer, s sodobnim litovskim "žemaičiuoti" (govoriti v samogitskem narečju). V zgodovinskih pisnih virih je pomemben primer znan od enega udeleženca Lutške konference leta 1429. John Steinkeller, ki je bil član sveta v Wroclawu (Breslau), je v pismu naslovljenem na njegovo rojstno mesto zapisal, da bo cesar svete rimske cesarstva Sigismund podelil Vytautasu naslov kralja Litvancev: "her wolde machen herczog Wytolten eynen konyng der Leytten". Besedne oblike, ki imajo pomen litovski, litovski, litovski in so najverjetneje izpeljane iz besede "leitis", se v zgodovinskih virih iz 14. in 15. stoletja neprestano nahajajo. Na primer, Litva je v pisni obliki kot "czwicshen Lythen und Prewssen" (1415); kot "das land Litten" z nadaljnjim pojasnilom, da je bila Aukštaitija v pripovedi udeleženca ali pričevalca
Bitka pri Strėvi. Vladar Litvanije je bil v kroniki Wiganda von Marburga označen kot "die Litischen konige". Zdi se, da ima prisotnost takšnih oblik z -ei- v latvijski (bolj znani v zahodnem delu), nemški in samogitski narečji visoko možnost, da bi lahko bile oblike izpeljane iz zahodnih baltskih, vendar ni jasno, zakaj nimajo končnega pridevka -uva / -ava.