Demokratska republika Vietnam pod Ho Chi Minhom je zahtevala prevlado nad celotnim Vietnamom, toda v tem času je bil Južni Vietnam v globokem političnem neredu. Zaporedni propad francoske, nato japonske moči, ki mu je sledila nesoglasja med političnimi frakcijami v Saigonu, je spremljala široko razširjeno nasilje na podeželju. 16. avgusta 1945 je Hồ Chí Minh organiziral narodni kongres v Tân Trào. Kongres je sprejel 10 glavnih politik Viet Minha, sprejel splošni ukaz o vstaji, odločil o državni zastavi, v sredini s petimi zlatimi zvezdicami, izbral državno himno in izbral Nacionalni odbor za osvoboditev Vietnama, ki je kasneje postal začasna revolucionarna vlada, ki jo je vodil Hồ Chí Minh. 12. septembra 1945 so prve britanske enote prispele v Saigon. 23. septembra, 28 dni po tem, ko je Saigonski narod prevzel politično oblast, so francoske enote zasedle policijske postaje, pošta in druge javne stavbe. Glavno politično dejstvo v severnem Vietnamu je bila kitajska nacionalistična okupacijska vojska, kitajska prisotnost pa je prisilila Ho Chi Minha in Viet Minha, da so se prilagodili kitajskim nacionalistom. Junija 1946 so kitajske nacionalistične čete evakuirale Hanoj, 15. junija pa so se zadnje enote vkrcale v Haiphong. Po odhodu Britancev leta 1946 so Francozi od konca Južne odporniške vojne nadzirali del Cochinchine, južno centralno obalo, osrednje višave.
-Kaj? Januarja 1946 je Viet Minh v vseh provincih organiziral nacionalne volitve za ustanovitev nacionalne skupščine. Javno navdušenje za ta dogodek kaže, da je Viet Minh v tem času užival veliko priljubljenosti, čeprav je bilo malo tekmovalnih dirk in je bila partijska sestava skupščine določena pred glasovanjem. Kljub temu, da se volitev nista pridružila, sta Viet Cách in Viet Quốc dobila 70 sedežev v narodni skupščini za ustanovitev združene vlade.