Napisati nadaljevanje za ta odstavek - Religijske podobe so bile podrobno preučene kot dejansko ali potencialno malikovalne od začetka protestantske reformacije v 1520-ih letih. Martin Luther je sprejel nekatere podobe, vendar je le malo zgodnjih nizozemskih slik izpolnilo njegova merila. Andreas Karlstadt, Huldrych Zwingli in John Calvin so bili popolnoma nasprotni javnim verskim slikam, predvsem v cerkvah, in kalvinizem je kmalu postal prevladujoča sila v nizozemskem protestantizmu. Od leta 1520 so v večjem delu severne Evrope izbruhnili izbruhi reformističnega ikonoklazma. Ti so lahko uradni in miroljubni, kot je bilo v Angliji pod Tudorjem in angleškim Commonwealthom, ali neuradni in pogosto nasilni, kot je bilo v "Beeldenstorm" ali "Iconoclastic Fury" leta 1566 na Nizozemskem. 19. avgusta 1566 je ta val uničevanja množice dosegel Gent, kjer je Marcus van Vaernewijck zapisal dogodke. Napisal je, da so "Gentski oltarni kip" "razrezali na koščke in ga dvignili, ploščo za ploščo, v stolp, da bi ga zaščitili pred uporniki". Leta 1566 je bil v Antverpnu zelo temeljito uničen cerkev, potem pa je prišlo do več izgub med španskim zasegom Antverpena
leta 1576 in nadaljnje obdobje uradnega ikonoklazma leta 1581, ki je zdaj vključevalo mestne in cepljske stavbe, ko so kalvinisti nadzorovali mestni svet.