Napisati nadaljevanje tega odstavka - V letu 1937 je Wang vodil svojo enoto v bitki za Šanghaj. Njegov poveljnik regimenta je bil Zhang Lingfu, ki ga je pravkar rešil iz zapora. Konec novembra je kitajska vojska izgubila bitko za Šanghaj in japonska vojska središnje Kitajske pod poveljstvom generala Iwaneja Matsuija je napredovala proti Nanjingu. Med bitko za Nanking je Wangova 51. divizija utrpela velike izgube in njegov nadrejeni general Tang Shengzhi je pobegnil iz mesta, ne da bi o tem obvestil njega in druge višje poveljnike. Wang je komaj pobegnil iz mesta in samo 3.000 vojakom pod njegovim poveljstvom je uspelo priti do japonskega napada. Leta 1938 je sodeloval v bitki pri Lanfengu proti japonski 14. diviziji (Imperijska japonska vojska), ki jo je vodil general Kenji Doihara, eden od glavnih možganov mandžurskega incidenta. Zaradi neuspeha pri zadrževanju japonskih napadov je nacionalistična vlada odprla brame na rumeni reki, kar je povzročilo poplavo na njej leta 1938.
Kaj je to? Med bitko pri Wanjialingu se je Wangova enota borila proti japonskim poskusom, da bi izbruhnila iz kitajskega obkolitve, v kateri je bila 106. divizija (Imperijska japonska vojska) pod poveljstvom general-polkovnika Junrokurō Matsuure skoraj iztrebljena. Leta 1939 je Wang vodil svojo enoto, da je sodelovala v bitki za Nanchang, vendar kitajskim silam ni uspelo obdržati mesta. Wang pa se je med bitko za Čangšo odlikoval in je bil povišan na poveljnika 74. korpusa. Pod njegovim poveljstvom je 74-ti korpus postal ena od elitnih enot kitajskih vladnih sil in se boril v skoraj vseh spopadih v preostalem obdobju vojne. Do konca vojne je bil general Wang povišan na poveljnika 4. območne vojske in postal član centralnega odbora KMT.