Izpolnite naslednji stavek:
Leta 1816 je osvojil Cartageno in Bogoto. Pred odhodom v Novo Granado je Morillo razrešil večino nerednih sil, ki so se borile pod Bovesom, razen tistih, ki jih je odpeljal v Novo Granado. Ker je bilo malo možnosti, so se nekateri "pardos" in "llaneros" začeli pridružiti uporom, ki se je v velikih ravnicah južne Venezuele izbruhnil proti španski vladavini. V tem času se je Bolívar odločil, da bo odplul na Jamajko, da bi prosil za britansko pomoč, ki je bila zavrnjena. Od tam je odšel na Haiti, ki je bil prva latinskoameriška republika, ki je postala neodvisna. Z podporo haitijskega predsednika Alexandra Pétiona in pomorsko pomočjo Luisa Brióna, še enega emigranta, trgovca iz Curaçaoa, se je Bolívar vrnil na otok Margarita, varno republikansko uporišče, vendar njegovo poveljevanje republikanskih sil še vedno ni bilo trdno. Mariño, ki se je z Bolivarjem vrnil iz Haitija, je vodil svoje lastne odprave in je leta 1817 uspel začasno zavzeti Cumaná. Z Briónom, ki je oskrboval majhno floto, je Bolívar zaplovil proti zahodu vzdolž venezuelske obale do Ocumare de la Costa (ekspedicija Los Cayos), kjer je v izpolnitev Pétionove zahteve uradno razglasil konec suženjstva (čeprav je to ostalo neupoštevano). Morales, ki se je vrnil v Venezuelo po tem, ko je osvojil Novo Granado, je napadel republikanske ekspedicijske sile z vojsko, ki je močno premagala republikance. Bolívar je pobegnil in z Briónom ponovno odplul na Haiti. Vendar pa sta Piar in Gregor MacGregor, škotski vojak sreče, ki je bil prej aktiven v Novi Granadi, uspela zbežati s svojimi silami v notranjost države in septembra 1816 porazila Moralesa pri El Juncal, preden sta se preselila na jug v Guayana.