Izpolnite naslednji stavek:
Grozen potres, ki je uničil Lizbono 1. novembra 1755, je za vedno spremenil Perezovo delo. Ópera do Tejo je bila uničena šest mesecev po odprtju in dvor se je umaknil iz gledališč. Naslednjih sedem let ni bilo nobenih oper, potem pa so bile le manj spektakularne. V zadnjih 23 letih svojega življenja je Perez napisal samo tri nove opere. Namesto tega je sestavil ogromno cerkvene glasbe, ki je zajemala skoraj vse rituale in prakse dveh glavnih glasbenih kapelic v Lizboni, Kraljeve in Seminário da Patriarcal. Nikoli ni zapustil Portugalske, zato je njegovo mednarodno priznanje počasi upadlo. Kljub temu je Gerber opozoril, da so bile Perezove skladbe v Nemčiji znane že od leta 1766 in da je bil leta 1790 "eden najbolj slavnih in ljubljenih skladateljev med italijanskimi mojstri... eden od najnovejših skladateljev, ki je ohranil strogost kontrapunkta". J. C. Krause je imenoval Hasse, Perez in Paisiello kot zadovoljive modele. Leta 1774 je Perez postal član Londonske akademije za starodavno glasbo in imel edini v celoti natisnjen kos v svojem življenju, "Mattutino de' Morti" (njegov tretji sklop Urada mrtvih), ki ga je tam objavil Bremner. Njegovo glasbo, še posebej versko, so v Italiji široko kopirali. V zadnjih štirih letih svojega življenja je Perez trpel zaradi kronične bolezni, sčasoma je izgubil vid, vendar je še naprej sestavljal. Leta 1778 ga je njegova učenka, zdaj portugalska kraljica Marija I., imenovala za viteza reda Kristusa; ko je umrl v Lizboni, je naročila razvit pogreb na stroške krone.