Napisati nadaljevanje za ta odstavek - V noči 11. novembra 1940 so bili "Giulio Cesare" in druge italijanske bojne ladje sidri v pristanišču Taranta, ko jih je napadlo 21 torpednih bombnikov Fairey Swordfish iz britanske letalonosilke, skupaj z več drugimi vojaškimi ladjami. En torpedo je potopil Conte di Cavour v plitki vodi, toda Giulio Cesare ni bil zadet med napadom. Sodelovala je v bitki pri Rtu Spartivento 27. novembra 1940, vendar se ni nikoli dovolj približala britanskim ladjam, da bi lahko streljala nanje. Ladja je bila poškodovana januarja 1941 zaradi drobtin, ki so jih med letalskim napadom na Neapelj prinesli bombniki Vickers Wellington Kraljevega letalstva. Popravila v Genovi so bila končana v začetku februarja. 8. februarja je odplul v ožino Bonifacio, da bi prestregel, kar so Italijani mislili, da je malteški konvoj, vendar je bil v resnici napad na Genovo. Ni se mogla povezati z nobenimi britanskimi silami. Sodelovala je v prvi bitki pri Sirti.
17. decembra 1941 je na daljavo kril konvoj, ki je bil namenjen v Libijo, in na kratko napadel spremstvo britanskega konvoja. V začetku januarja 1942 je na daljavo kril še en konvoj, ki je odhajal v Severno Afriko. "Giulio Cesare" je bila kasneje v Tarantu in pozneje v Polji zmanjšana na šolsko ladjo. Po italijanski predaji 9. septembra 1943 je odplul v Taranto, kjer je potlačil upora in prestal neučinkovit napad petih nemških letal na poti. Nato je odplula na Malto, kamor je prispela 12. septembra, da bi bila internirana. Ladja je ostala tam do 17. junija 1944, ko se je vrnila v Taranto, kjer je ostala naslednjih štiri leta.