Napisati nadaljevanje tega odstavka - julija je bil Seryugin imenovan za poveljnika 160. streljske divizije, ki se je kot del 6. armade Voronežske fronte odlikovala v bitki pri Voronežu. Kasneje se je 160. boril kot del Voroneža in od decembra na jugozahodni fronti, z aktivno vlogo v operaciji Mali Saturn. 18. februarja 1943 je bil ranjen med izkrcanjem za izvid v območju višine 179,6 in je bil evakuiran v bolnišnico za zdravljenje, kjer ga je nadomestil namestnik poveljnika divizije polkovnik Aleksei Baksov. Seryugin je 9. aprila ponovno prevzel poveljstvo nad divizijo, 19. aprila pa je bila 160. divizija preoblikovana v 89. stražarsko streljsko divizijo. Vodil jo je v strateški ofenzivi na Donbasu, bitki za Dnepr, ofenzivi Nikopol<unk>Krivoi Rog, ofenzivi Bereznegovatoye<unk>Snigirevka in ofenzivi v Odesi. 1. septembra 1943 je bil Sergej Serjugin povišan v generalmajorja. Med 2. junijem in 5. julijem 1944 je Seryugin začasno poveljeval 49. strelskemu korpusu v drugem echelonu 53. armade 2. ukrajinske fronte med hospitalizacijo poveljnika korpusa generalmajorja Guryja Terentjeva. Po vrnitvi slednjega je Seryugin ponovno prevzel poveljstvo nad 89. stražo, ki se je borila v drugi Jassy<unk>Kishinev ofenzivi.
kot del 5. udarne armade. Ocenjeno je bilo, da je "izurno vodil divizijske enote" pri prebodu obrambe osi v sektorju Kišinjev in odbijavanju protinapadov tankov. Opisano je bilo, da je Seryugin deloval "energično in kompetentno" kljub prisotnosti tankov Osovine v ozadju divizije.