Izpolnite naslednji stavek: David V. Erdman gleda na pesem iz politične perspektive in jo bere v luči začetka francoske revolucije julija 1789.
Napad na Bastiljo. Verjame, da pesem govori o predrevolucionarni Franciji in "nerevolucionarni" Angliji, kjer so bili ljudje bolj zaskrbljeni zaradi nedavno razkrite norosti Jurija III., kot da bi popravili napake družbe, kot jih je videl Blake; "v Franciji so ljudje v gibanju prisilili kralja, da sprosti svoj oprijem na spektru. V Angliji je kraljevsko obvladovanje nenadoma propadlo, vendar se je zdelo, da ljudje ne morejo storiti nič drugega kot čakati in videti [...] ko je bilo marca 1789, ko je bilo kraljevo okrevanje praznovano, malo prezgodaj, je bila "sreča" spet uradna. Ljudska gibanja so obstajala, vendar so bila, razen skoraj podzemne stavke londonskih kovačev za krajši delovni dan, v veliki meri humanitarna ali pobožna v usmeritvi in v nobenem neposrednem smislu revolucionarna". Prav tako meni, da se pesem ukvarja z "notranjim razpadom despotizma" in najde politični motiv v Tirielovem zadnjem govoru, za katerega meni, da je navdihnjen z "Emilejem ali o izobraževanju" Jean-Jacquesa Rousseaua.