Po izbruhu španske državljanske vojne je odpotoval v Španijo, kjer je prispel oktobra 1936, ko so se
Bitka za Madrid. Pridružil se je romunskemu motoriziranemu artilerijskemu polku XI. mednarodne brigade, ki mu je poveljal Valter Roman. Leta 1937 je sodeloval v bitkah pri Brunetu, Quinto-Belchite in Teruelu. Decembra 1937 se je med zadnjim spopadom poškodoval v nogi, vendar Cristea ni hotel biti hospitaliziran, temveč se je odločil, da bo ostal na bojišču. Kasneje je bil povišan v kapitana in postal poveljnik baterije "Tudor Vladimirescu". V bitki pri Ebru je imel pomembno vlogo pri prečkanju reke. Decembra 1938 je bil skupaj z drugimi prostovoljci demobiliziran, januarja-februarja 1939 pa se je še naprej boril v Kataloniji.