V času nemirov so prej neznane skupine za neodvisnost in aneksije, kot je Informacijski center za človekove pravice v Južni Mongoliji (SMHRIC), postale vir za tuje medije nepotrjenih obtožb o napetostih, zaradi česar je Kitajska kritizirala tuje skupine, ki so po njenih besedah "poskušale izkoristiti ta incident za skrivne motive". Začetni poročili zahodnih medijev so proteste opisali kot "etnične nemire" in jih primerjali z nemiri v Tibetu leta 2008 in nemiri v Ürümqiju julija 2009.
, vendar je direktor SMHRIC dejal, da so bili protesti osredotočeni na pravne pravice pastirjev in da "niso omenili večje avtonomije ali neodvisnosti". Članek v Global Timesu Komunistične partije je kritiziral SMHRIC, ker ima "malo povezave z lokalno situacijo", in kritiziral tuje medije, ker so proteste obravnavali kot etnično politiko, in dejal, da "protesti niso videli nasilja med različnimi etničnimi skupinami".