Napisati nadaljevanje za ta odstavek - V svoji zgodovini so se sestava tercije, formacije na bojišču in taktika razvili, da bi se soočili z novimi izzivi. "Tercio" formacije z dobro usposobljenimi vojaki in dobro konjeniško podporo so v 17. stoletju nadaljevale z zmago v velikih bitkah, kot so Wimpfen (1622), Fleurus (1622), Breda (1624), Nördlingen
(1634), Thionville (1639), Honnecourt (1641) in Valenciennes (1656). Šele v Rocroiju (1643) je bil sloves španskega "tercia" skoraj neporažljive v odprti bitki razbit. Kljub temu je poraz Rocroija pospešil propad podporne konjenice, ne pa neuspeh "terciojeve" pešadije. "Tercios" so po Rocroiju nadaljevali z zmago v bitkah, kot so Tuttlingen istega leta ali Valenciennes (1656), vendar se je njihov slog na bojišču še naprej razvijal. V tem obdobju so nenehno izboljševali strelno orožje in poljsko artilerijo, kar je dal plitvi linearni slog vse večjo prednost. Do konca 17. stoletja so "terciosi" sprejeli toliko linearnega sloga, da so njihove formacije in taktike na bojišču pogosto imele malo podobnosti s klasičnimi "tercio" formacijami in taktikami prejšnjega stoletja. Leta 1704 so bili redni španski "tercios" preoblikovani v polke, pikeman pa je bil kot tip pešadije opuščen. Rezervne enote in milice so se kasneje preoblikovale v podobne organizacije.