Po osamosvojitvi leta 1947 se je Pakistan še naprej soočal z nasiljem in prevremenitvami, saj je Liaquat Ali Khan leta 1947 postal premier Pakistana. Vprašanje, ki se nanaša na enak status urduja in bengalskega jezika, je ustvarilo razhajanje v politični ideologiji države. Potreba po dobrem upravljanju je leta 1958 privedla do prevzema oblasti s strani vojske, ki mu je v šestdesetih letih sledila hitra industrializacija. Gospodarske nezadovoljstva, neuravnotežena finančna plačila, provincialnost in etnični nacionalizem so pripeljali do krvavega oboroženega boja.
V vzhodnem Pakistanu v zgodnjih sedemdesetih letih prejšnjega stoletja, kar je sčasoma privedlo do tega, da je vzhodni Pakistan postal Bangladeš leta 1971.