Napisati nadaljevanje za ta odstavek - Med drugo rusko-turško vojno je Rumjancev sumil, da je Potemkin namerno zmanjšal zaloge svoje vojske in je takoj odstopil od poveljstva. V poljski kampanji leta 1794
Še enkrat je postal vrhovni poveljnik, njegov tekmec Suvorov pa je vodil vojsko v bitko. Tokrat Rumjancev sploh ni pustil svojega ukrajinskega posestva v Tašanu, ki ga je preoblikoval v trdnjavo. Tam je umrl 19. decembra 1796, nekaj več kot mesec dni po Katarinini smrti, in je bil pokopan v kijevski Pecherski lavri.