V naslednjih tisočletjih je območje današnjega Pakistana absorbiralo številne vplive, ki so bili med drugim predstavljeni v starodavnih budističnih mestih Taxila in Takht-i-Bahi, islamsko-sindskih spomenikih iz 14. stoletja v Thatti in mogolih spomenikih iz 17. stoletja v Lahoreju. V prvi polovici 19. stoletja je regijo prevzela Vzhodnoindijska družba, po 1857 pa 90 let neposredne britanske vladavine in se končala z oblikovanjem Pakistana leta 1947, med drugim s prizadevanji njegovega prihodnjega nacionalnega pesnika Allama Iqbala in njegovega ustanovitelja Muhammada Ali Jinnah. Od takrat je država doživljala tako civilno-demokratično kot vojaško vladavino, kar je privedlo do obdobij znatne gospodarske in vojaške rasti, pa tudi do nestabilnosti; pomembno je bilo ločitev
Vzhodni Pakistan kot nova država Bangladeš, ko je izgubil vojno proti Indiji leta 1971.