Izpolnite naslednjo frazo: Leta 1993 je Blue Jays imel sedem All-Stars: zunanji igralec Devon White in Joe Carter, notranji igralec John Olerud in Roberto Alomar, imenovani udarnik Molitor, plus začetni vrč Pat Hentgen in bližji Duane Ward. Avgusta so Jays pridobili nekdanjega sovražnika Rickeyja Hendersona iz Athletics. Blue Jays so dosegli rekord 95 proti 67, sedem tekem pred New York Yankeesom in osvojili svoj tretji zaporedni naslov. Jays so premagali Chicago White Sox štiri igre proti dvema v
ALCS, in potem Philadelphia Phillies, štiri igre proti dvema, za drugo zaporedno zmago v svetovnem prvenstvu. Svetovna serija je imela več razburljivih iger, vključno s četrto tekmo, ki se je odigrala pod rahlim dežjem, v kateri so se Blue Jays vrnili iz deficita 14 proti 9, da so zmagali 15 proti 14 in vzeli vodstvo v seriji za 3 do 1 igre. Še vedno je to najbolj uspešna tekma v zgodovini svetovnih serij. Šesta tekma v Torontu je bila, ko so Blue Jays vodili s 5 proti 1, vendar so se v sedmi inningu predali s 5 tekmovanji, da so bili zaostali s 6 proti 5. Na koncu devete ining, je Joe Carter zadel en out, tri tekme, da je osvojil serijo pred Philliesom. To je bil šele drugi domači zadetek v zgodovini Major League Baseballa (po zadetku Billa Mazeroskija v 7. tekmi leta 1960), Carterjev udarec se je razlikoval od prvega, saj je Toronto, čeprav se ni soočal z izločanjem, sledil na dnu 9. Domov je tudi nepozabno za pozno Blue Jays oddajalec Tom Cheek je klic: