10. aprila 1940, sedem mesecev po izbruhu druge svetovne vojne, je bil MacMillan povišan na polkovnika in imenovan za GSO1 v HQ 55th (West Lancashire) Motor Division, prvo linijo formacije teritorialne vojske (TA). Divzijo je poveljeval generalmajor Vivian Majendie, ki je bil MacMillanu 11 let starejši in je služil v Severnem poveljstvu (kmalu se je preselil v Vzhodno poveljstvo). Divzija je bila motorizirana pešcijska formacija, sestavljena iz le dveh brigad, namesto treh, in je bila med večimi odgovorna za obalno obrambo in za spopad z morebitnimi sovražnimi zračnimi pristanki v primeru nemške invazije. Konec junija, po evakuaciji britanske ekspedicijske sile (BEF) iz Dunkercka in padcu Francije
, je bila divizija <unk> prvotno sestavljena iz 164. in 165. pešadijske brigade s podpornimi divizijskimi vojaki <unk> reorganizirana kot standardna pešadijska divizija z dodatkom 199. pešadijske brigade iz razpuščene 66. pešadijske divizije.