Napisati nadaljevanje za ta odstavek - leta 1920, velika razprava
Med Harlowom Shapleyjem in Curtisom se je zgodila zgodba o naravi Mlečne poti, spiralnih meglic in dimenzijah vesolja. Da bi podprl svojo trditev, da je Velika meglica Andromede dejansko zunanja galaksija, je Curtis tudi opazil pojav temnih pasov znotraj Andromede, ki so spominjali na oblake prahu v naši lastni galaksiji, kot tudi zgodovinska opazovanja pomembnega Dopplerjevega premika Andromedine galaksije. Ernst Öpik je leta 1922 predstavil metodo za oceno razdalje od Andromede z uporabo izmerjenih hitrosti njenih zvezd. Njegov rezultat je postavil meglico Andromedo daleč izven naše galaksije na razdaljo približno. Edwin Hubble je razpravo rešil leta 1925, ko je na astronomskih fotografijah Andromede prvič identificiral zunajgalaktične spremenljive zvezde Cefeide. Te so bile narejene z uporabo Hookerjevega teleskopa in omogočile so določitev razdalje Velike meglice Andromede. Njegove meritve so prepričljivo pokazale, da ta objekt ni bila kopica zvezd in plina v naši galaksiji, temveč popolnoma ločena galaksija, ki se nahaja na precejšnji razdalji od Mlečne poti.