Po Marshallovem načrtu, uvedbi nove valute v Zahodni Nemčiji, da bi nadomestila razvrednoten Reichsmark in ogromnih volilnih izgubah komunističnih strank, je Sovjetska zveza junija 1948 prekinila dostop do Berlina, kar je sprožilo
Berlinska blokada, ki je prekinila vse nesovjetske oskrbe s hrano, vodo in drugimi viri za državljane nesovjetskih sektorjev Berlina. Ker se je Berlin nahajal v sovjetski okupacijski coni Nemčije, so bile edine razpoložljive metode oskrbe mesta tri omejene zračne koridorje. Združene države, Velika Britanija, Francija in druge države so začele z obsežnim zračnim oskrbovanjem, katerega uspeh je Sovjete prisilil, da so maja 1949 odpravili blokado.