Napisati nadaljevanje za ta odstavek - 12. februarja 1912, po krogih pogajanj, je Longyu izdal cesarski edikt, ki je povzročil abdikacijo otroškega cesarja Puyija. S tem se je končalo več kot 2000 let cesarstva Kitajske in se je začelo daljše obdobje nestabilnosti vojskovodjevih frakcij. Neorganizirani politični in gospodarski sistemi so skupaj s široko razširjeno kritiko kitajske kulture privedli do vprašanj in dvomov o prihodnosti. Nekateri lojalisti Qing so se organizirali kot "Royalistična stranka" in poskušali uporabiti militantni aktivizem in odprte upore, da bi obnovili monarhijo, vendar brez uspeha. Julija 1917 je bil neuspešen poskus obnovitve dinastije Qing, ki so jo vodili Zhang Xun, ki so jo republikanske enote hitro obrnile. Puyiju je bilo dovoljeno živeti v Prepovedanem mestu po njegovi abdikaciji, dokler se ni zgodil Pekinški udar leta 1924. V tridesetih letih prejšnjega stoletja je Japonsko cesarstvo napadlo severovzhodno Kitajsko in leta 1932 ustanovilo Mančukuo, pri čemer je bil Puyi njegov cesar. Po invaziji
Sovjetska zveza je padla leta 1945.