CAPM se nanaša na določeno obliko funkcij uporabnosti (v katerih sta pomembna samo prva in druga trenutka, tj. tveganje se meri z varianco, na primer kvadratna uporabnost) ali alternativno na donosnost sredstev, katerih verjetnostna porazdelitev je popolnoma opisana z prvima dvema trenutkoma (na primer normalna porazdelitev) in ničelnimi transakcijskimi stroški (ki so potrebni za diverzifikacijo, da se znebite vseh idiosinkratskih tveganj). V teh pogojih CAPM kaže, da so stroški lastniškega kapitala določeni le z beta. Kljub številnim neuspehom v empiričnih testih in sodobnim pristopom k cenovanju portfelja sredstev in vrednostnih papirjev še vedno upoštevajo problematične in bolj priljubljene situacije, kot je uporaba načela CAPM za cenjenje portfelja sredstev in uporabnosti.
nediversifikacijsko tveganje