Švedska je nekoč imela nadzor nad glavnimi trgovinskimi potmi Baltika; in povečanje prihodkov, ki je bilo posledica tega poveljujočega položaja, je bilo materialna pomoč v zgodnjih fazah vojne v Nemčiji, kamor je švedski kralj Gustav II. Adolf preselil svoje sile junija 1630. Gustav, ki so ga kasneje zaradi njegovih veščin kot poveljnika imenovali "lev severa", se je v nemški državljanski vojni vmešal na protestantski strani. Z uporabo novih vojaških tehnik, kot so lažja in bolj mobilna artilerija, večji delež njegove pešstva, ki uporablja strelno orožje (v nasprotju s kopji) in konjenično šokno taktiko, je leta 1631 dosegel zdrobljivo zmago v bitki pri Breitenfeldu. V bitki pri Lützenu 6. novembra 1632 se je spopadel s skupino sovražnikovih konjenikov in je bil ubit. Sama bitka je bila ničvredna. Dve leti kasneje so cesarske čete pri Nördlingenu prepričljivo premagale protestantsko vojsko.
-Kaj? Da bi preprečila Habsburgovcem zmago v vojni, se je Francija, ki je Švedski že dala velike finančne subvencije, vmešala na protestantski strani. Vojna se je vlekla več let, dokler leta 1648 ni bil sklenjen mirovni sporazum. V Vestfalski mirovni pogodbi je Švedska prejela odškodnino, pa tudi nadzor nad Zahodno Pomerijo in škofijami Bremen in Verden. Tako je dobila nadzor nad ustjem odre, elbe in veser in dobila tri glasove v svetu knezov nemškega rajhstaga.