Pišite nadaljevanje tega odstavka. Leta 1958 je bila prelomnica na še en ključen način za Formulo 1. Stirling Moss je proti majhnemu polju Ferrarijev in Maseratijev zmagal na Argentinski nagradi z vozilom Cooper s srednjim motorjem, ki ga je vpisal zasebni tim Rob Walker in ga poganja 2-litrski Coventry-Climax Straight-4. To je bila prva zmaga avtomobila z motorjem, nameščenim za voznikom v Formuli 1. To je bila tudi prva zmaga na svetovnem prvenstvu za zasebnega tekmovalca (razen Indianapolis 500, kjer so bili vsi tekmovalci tehnično zasebni tekmovalci, ki so uporabljali kupljeno šasijo). Naslednja Grand Prix v Monaku
Zmagal ga je isti Cooper, tokrat Maurice Trintignant, ki se je soočil z močnejšim nasprotnikom. Z manjši motorji so Cooperi leta 1958 ostali v tujini, toda takoj ko je bil na voljo novi 2,5-litrski Coventry-Climax motor, so majhni britanski avtomobili prevladovali v Formuli 1. Sezona 1959 je bila dejansko začetek revolucije srednjega motorja in v tej sezoni je prišlo do divje konkurence med Cooperjem avstralskega Jacka Brabhama in Mossom v Cooperju ekipe Walker. Getrag-modificirana Citroën Traction Avant transaksla se je izkazala za Achillesovo pete Cooperjev, zato je Walker preklopil na transaksel, ki ga je izdelal nekdanji inženir Maseratija Valerio Colotti. Posebni menjalnik se je izkazal za manj zanesljivega od standardnega in Brabham je osvojil naslov z Mossom na drugem mestu.