Pod Antóniom Salazarjem (v funkciji 1932<unk>1968), je diktatura "Estado Novo" naredila nekaj nesrečnih poskusov, da se oklepa svojih zadnjih preostalih kolonij. V skladu z ideologijo plurikontinentalizma je režim svoje kolonije preimenoval v "zunanje province", obenem pa ohranil sistem prisilnega dela, od katerega je bila običajno izvzeta le majhna avtohtona elita. Leta 1961 je Indija priključila Goa in Damaon, Dahomey pa je priključil utrdbo São João Baptista de Ajudá. Portugalska kolonialna vojna v Afriki je trajala od leta 1961 do dokončnega rušenja režima "Estado Novo" leta 1974. Aprila 1974 je v Lizboni prišlo do revolucije, ki je privedla do prehitre dekolonizacije portugalske Afrike in do Indonezije leta 1975 portugalskega Timora. Dekolonizacija je povzročila izseljevanje skoraj vseh portugalskih kolonialnih naseljencev in mnogih ljudi mešane rase iz kolonij. Portugalska vrnjena
Macao na Kitajsko leta 1999. Edina čezmorska posestva, ki sta ostala pod portugalsko vladavino, Azori in Madeira, sta imela prevladujoče portugalsko prebivalstvo, Lizbona pa je nato spremenila svoj ustavni status iz "začrpnih provinc" v "avtonomne regije".