Preberite spodnji odlomek in nato odgovorite na vprašanje v istem jeziku kot odlomek:  Prehod: zgodnji srednjeveški alkimisti so zgradili na delu Zosima v Bizantskem cesarstvu in arabskih imperijih. Bizantinski in arabski alkimisti so bili očarani z konceptom preobrazbe kovin in poskušali izvesti ta proces. Muslimanski alkimist iz 8. stoletja Jabir ibn Hayyan (latiniziran kot Geber) je analiziral vsak klasični element v smislu štirih osnovnih lastnosti. Ogenj je bil vroč in suh, zemlja hladna in suha, voda hladna in vlažna, zrak pa vroč in vlažen. Izpostavil je teorijo, da je vsaka kovina kombinacija teh štirih principov, od katerih sta dva notranja in dva zunanja. Na podlagi te predpostavke je bilo utemeljeno, da bi lahko preoblikovanje ene kovine v drugo vplivalo na preureditev njenih osnovnih lastnosti. To spremembo je posredovala snov, ki se je po grščini imenovala xerion, po arabščini pa al-iksir (od koder izhaja beseda eliksir). Pogosto se je mislilo, da obstaja kot suhi rdeči prah (znan tudi kot al-kibrit al-ahmar, rdeči žveplo), izdelan iz legendarnega kamna - filozofskega kamna. Kasnejši arabski alkimisti so eliksirni prah začeli obravnavati kot ključno sestavino transmutacije. V 11. stoletju je med kemičarji muslimanskega sveta potekala razprava o tem, ali je transmutacija snovi mogoča. Vodilni nasprotnik je bil perzijski polimat Avicenna (Ibn Sina), ki je diskreditiral teorijo transmutacije snovi, ko je dejal: "Tisti, ki delajo v kemiji, dobro vedo, da ni mogoče spremeniti različnih vrst snovi, čeprav lahko povzročijo videz takšne spremembe". Po legendi je znanstvenik in filozof iz 13. stoletja Albertus Magnus naj bi odkril filozofski kamen. Magnus ne potrjuje, da je v svojih spisih odkril kamen, vendar je zapisal, da je bil priča ustvarjanju zlata z "transmutacijo".  Vprašanje: Koliko lastnosti je Jabir ibn Hayyan uporabil za analizo vsakega klasičnega elementa?
štiri