Napisati nadaljevanje za ta odstavek - Vendar, kot je bilo pogosto v primeru poljske volilne monarhije, je bil rezultat močno izpodbijan s strani "poražencev" in pohlepnega in trmastega poljskega plemstva, ki je podprl Maksimilijana III., nadvojvoda Avstrije. Ko je slišal za svojo izvolitev, se je kralj Sigismund izmuznil iz krempljev protestantov na Švedskem in 7. oktobra pristal na Poljskem. Takoj se je strinjal, da se bo odrekel številnim kraljevim privilegijem za "Sejm" (parlament) Commonwealtha v upanju, da bo osvojil nekaj svojih sovražnikov in razrešil sporne volitve. Jan Dulski, manjši pruski blagajnik, ga je razglasil za kralja v imenu kronskega maršala Andrzeja Opalińskiego. 27. decembra je bil kronan v katedrali Wawel v Krakovu. Zdi se, da je bilo vprašanje, kdo bo postal poljski kralj, rešeno, ko je Maksimilijan III. napadel na čelu svoje vojske, da bi zahteval svojo krono. Neprijateljstva niso trajala dolgo, saj se je hetman Jan Zamoyski na čelu poljske vojske, zveste kralju Sigismundu, srečal in uspešno premagal avstrijske čete v bitki pri Byczyni.
in vzel Maximilian III kot vojni ujetnik. Vendar je kralj Sigismund III. na zahtevo papeža Siksta V. izpustil Maksimilijana, ki je leta 1589 svoj zahtevek na Poljsko zvezo predal. Kralj Sigismund je tudi skušal ohraniti mir s svojo mogočno sosedo, tako da se je leta 1592 poročil z nadvojvodinjo Anno iz Avstrije. Vedno je bil njegov namen, da se zaveže katoliški Avstriji proti protestantskim silam, ki so razdejale krščanstvo.