Končno je dobil velik preboj leta 1991, ko je bil podpisan kot zamenjava za Ferrari-vezanega vodjo ekipe Tyrrell Jean Alesi. Z zdravo skupino sponzorjev, motorji Honda iz leta 1990, pnevmatikami Pirelli in razvojem uspešne podvozja 020, je bilo od kombinacije pričakovano veliko, nekateri pa so napovedovali zmage v dirkah. Medtem ko je sezono začel s četrtim mestom v Phoenixu, so se mnogi vodilni tekmovalci umaknili, ne da bi se Modena približala. V mokrih pogojih v Imoli je prišlo do podobnega obrabljanja, kar je Modeni omogočilo, da je dosegel tretje mesto pred okvaro prenosa. Naslednja dirka v Monaku je bila še boljša, saj se je kvalificiral v prvi vrsti skupaj s svojim prijateljem in svetovnim prvakom Ayrtonom Senno, ki je nadlegoval voznika McLarena, dokler ni bil zadržan v prometu in utrpel nasilno okvaro motorja. V Kanadi je bil Nigel Mansell drugi, ko se je v zadnjem krogu umaknil. Po tem se je forma Modene močno zmanjšala, saj se je Pirelli trudil razviti dosledno dirkalno pnevmatiko, medtem ko so težki motorji Hondy otežili uravnoteženje podvozja 020 (prvotno zasnovan za Cosworth DFR V8). Medtem ko se je Modena še naprej pogosto uvrščala v zgornjo polovico startne črte, se je v dirkah boril, pri tem pa je na dirki osvojil samo še eno točko za 6. mesto.
Japonska Grand Prix.