Pišite nadaljevanje za ta odstavek - Agârbiceanu je leta 1906 obiskal Bukarešto, prestolnico starega kraljestva, in poslal navdušene potovalne zapiske za "Unirea". Na Jubilejski razstavi v kraljestvu se je srečal s kritikom Eugenom Lovinescujem, ki se ga je spomnil kot "poetovo dušo, ki je [...] s planin spustila v trdnjavo naših skrbi, ponosa in želja". Postal je redni sodelavec bukareške nacionalistične revije "Sămănătorul", ki je "De la țară" lepo sprejela, kasneje pa je postal tudi levičarskemu tekmecu "Sămănătorul" "Viața Românească". Kot je Agârbiceanu spomnil kakih petdeset let pozneje, ga je njegova ravnodušnost do ideološkega spopada med dvema kluboma povzročila, da ga je Nicolae Iorga iz "Sămănătorul" javno opomnil, ki mu nikoli ni popolnoma odpustil prestopka. S svojimi občasnimi raziskavami življenja v Starem kraljestvu pred in po kmečkom vstaji leta 1907
, Agârbiceanu se je obrnil tudi na kritiko svojih institucij. Eden od njegovih prvih prispevkov v reviji "Neamul Românesc" je bil članek, v katerem je slavil odločitev kralja Karla I. o pomilostitvi upornikov in se pridružil nizu glasov, ki so zahtevali več in bolj bistvenih reform. Od leta 1909, ko se je spravil z Iorgo, je bil tudi eden rednih pisateljev te revije.