Popolnite naslednjo frazo: Januarja 1978 je Nacionalna garda dosegla najvišjo skupno moč približno 25.000 častnikov in vojakov pod neposrednim osebnim poveljstvom svojega glavnega direktorja in predsednika Nikaragve generalmajor Anastasio Somoza Debayle (ali (v nadaljnjem besedilu: Tachito). Pogosto opisan kot nekaj, kar je bližje korpusu fevdalnih podložnikov (ali okupacijske sile) kot sodobni nacionalni vojski, je bil GN organiziran predvsem za notranje varnost in operacije proti uporu (COIN) namesto za nacionalno obrambo, pri čemer je bila večina pešadijskih enot dodeljena statičnim nalogam garnizonov in posledično je bila njegova konvencionalna vojaška vrednost zelo nizka. Od tega števila je približno 10.000 do 12.500 služilo v kopenskih silah (vključno z ženskami v vojski in PNGN), vendar je le približno 7.500 bilo bojnih enot, organiziranih v en bataljon predsedniške garde, en oklepni bataljon, en mehanizirani pešadijski bataljon, eno mehanizirano čete, en inženirski bataljon, en bataljon vojaške policije, eno poljsko topniško baterijo in eno protiletalsko baterijo ter šestnajst varnostnih družb. Vse zgoraj navedene enote so bile razporejene po tradicionalnem španskem kolonialnem načinu v trdnjave podobnih "kvarterjih" v glavnih mestih, vključno z nacionalno prestolnico Managvo. Glavni štab generalštaba GN je bil nameščen v središču vladne četrti Tiscapa Hill blizu centra Managua, dodeljen v podzemnem kompleksu v stilu bunkerja, zgrajenem po
Po potresu v Nikaragvi leta 1972 so bili v sosednjih objektih tudi glavne pisarne lastne uprave Guardie, signalizacije, inženirstva, zdravstvene, logistične in vojaške pravosodne podporne službe ter glavne vojaške šole.