Napisati nadaljevanje za ta odstavek - Na začetku leta 1920 je Sultanov okrepil svoja prizadevanja za nadzor nad regijo pod azerbajdžansko vladavino z izdanjem ultimata armenskom nacionalnemu svetu. V začetku leta 1920 je pariška mirovna konferenca priznala "de facto" trditve Azerbajdžana na Karabah. Ker pa se je konferenca končala brez dokončne odločitve o Karabahu, je Sultanov zagovarjal lokalno rešitev, ki je zahtevala, da se regija vključi v Azerbajdžan. Okrepil je velikost garnizonov v Khankendiju in nadaljeval s premikanjem svojih vojakov, še enkrat brez potrebnega soglasja njegovega upravnega sveta. Etnične napetosti v Karabahu so se še enkrat povečale, saj so azerbejdžanske enote februarja istega leta linčale in ubile več Armencev v Khankendiju in plenile okoliška območja. V začetku marca, potem ko se je delegacija Karabaških Armencev srečala v vasi Shosh in zavrnila možnost združitve z Azerbajdžanom, je Sultanov skušal okrepiti svoj nadzor nad Karabahom: prepovedal je Armencem, da bi zapustili Šušo brez dovoljenja, postavil azerbejdžanske enote v armenske domove, ukazal armenskim veteranom nekdanje ruske vojske, naj se registrirajo, da ne bi mogli sodelovati v vojaških dejavnostih, in pripravil načrte za uničenje več armenskih vasi, da bi prekinil povezavo med Armeni v Karabahu in regijo Zangezur. Marca 1920 so se v masakru v Šushi zgodili množični umori armenskega prebivalstva.
-Kaj?