Japonska cesarska vojska je uporabila mornariško raketo tipa 4 20 cm (8 in) in vojaško raketo tipa 4 40 cm (16 in) proti ameriškim marincem in vojaškim enotam na Iwo Jimi in Okinawi ter vojakom ameriške vojske med bitko za Luzon, kot tudi sovjetskim vojakom Rdeče vojske med kampanjo v Mandžuriji.
, Južni Sahalin in Kurilski otoki. Njihova uporaba je bila v primerjavi z drugimi tipi minometov omejena, projektili na 40-centimetrski izstrelitvi pa so bili tako veliki in težki, da so jih morali natovarjati z majhnimi ročnimi žerjavi, vendar so bili izjemno natančni in imeli izražen psihološki učinek na nasprotne enote, ki so jih imenovale "Screaming Mimis", vzdevek, ki se je prvotno uporabljal za nemške rakete iz serije minometnih minometov Nebelwerfer na evropskem bojišču. Pogosto so jih uporabljali ponoči, da bi prikrili mesta izstrelitve in povečali njihovo motnjo in psihološko učinkovitost. Japonske 20 cm rakete so izstrelili iz cevi ali iz izstrelišč, večje rakete pa so izstrelili iz jeklenih ramp, ojačanih z lesenimi monopodi.