Napisati nadaljevanje za ta odstavek - 6. bataljon, ustanovljen 31. julija 1939 kot duplikat 5. bataljona, je služil kot del 199. pešciške brigade, sprva del 66. pešciške divizije, poleg 7. mančesterskega in 2. 8. bataljona Lancashire Fusiliers. 23. junija 1940 je bila 66. divizija razpuščena in 199. brigada prenesena v 55. (zahodno-lancashirsko) pešadijsko divizijo. 5. maja 1942 je bil bataljon preimenovan v 1. bataljon, da bi nadomestil prvotni bataljon, ki je bil izgubljen v Singapurju februarja. Oktobra 1943 je bil nov 1. bataljon premeščen v 53. (velško) pešadijsko divizijo, kjer je ostal do konca vojne. 27. junija 1944 je 1. bataljon Manchesterskega polka pristal v Franciji, 21 dni po začetku začetka invazije 6. junija, dneva D. S preostalim delom 53. divizije je bataljon doživel žestoke spopade v bitki za Normandijo in sodeloval v številnih spopadih na območju okoli Caena, prizorišče veliko grdih spopadov, ki so jo 9. julija zajele britanske in kanadske sile, kasneje pa se je boril v bitki pri Falaiseju. Bataljon je napredoval čez severno Francijo.
, ki je v začetku septembra prispela v Antverp v Belgiji. 1. mančesterska divizija se je skupaj s preostalo 53. (velško) divizijo preselila v Turnhout, preden je kasneje v tistem mesecu napredovala v Nizozemsko, kjer sta 1. in 7. mančesterska divizija videla težke akcije, pri čemer se je 7. zdaj kot del 52. (dolinske) pešadijske divizije boril v bitki pri Šelde pod poveljstvom prve kanadske vojske. Prvi mančesterski, ki je vstopil na nemško ozemlje v obraz obramb Wehrmachta, je konec marca prečkal Rajno s 53. divizijo. 7. mančesterska divizija s 52. divizijo se je zadnjič borila v Bremnu, ko je bilo mesto zajeto 26. aprila. Prvi bataljon je končal vojno v Hamburgu, ko se je mesto predalo 3. maja.