Zgodnje izgone na Poljskem so poljske komunistične oblasti izvedle že pred Potsdamsko konferenco ("divje izgone" od junija do sredine julija 1945, ko so poljska vojska in milica izgonili skoraj vse ljudi iz okrožij neposredno vzhodno od Oder-Neisse linije), da bi zagotovili vzpostavitev etnično homogene Poljske. Približno 1% (100.000) nemškega civilnega prebivalstva vzhodno od Oder-Neisse linije je umrlo v spopadih pred kapitulacijo maja 1945.
, in potem je bilo približno 200.000 Nemcev v Poljski zaposlenih kot prisilni delavci, preden so bili izgnani. Veliko Nemcev je umrlo v delovnih taboriščih, kot sta bila Zgoda in Potulice. Mnogi Nemci, ki so ostali znotraj novih meja Poljske, so se kasneje odločili za emigracijo v povojno Nemčijo.