Povzetek članka:  Pred štirimi leti sem končal študij, ko se je začela vojna. Preostala sta mi le še dva predmeta, preden sem diplomirala na univerzi z diplomo iz angleške literature. Že od svojega 10. leta sem ljubila angleščino in sanjala, da bom postala učiteljica. Rad bi učil mlajše, še posebej zdaj, ker bodo otroci tisti, ki bodo obnovili našo državo. Oni so prihodnost Sirije in zaslužijo našo pomembno naložbo. Pred tremi leti je bila moja družina prisiljena pobegniti iz našega doma blizu Damaska, v vzhodni Guti. Na srečo smo se izvlekli, preden so tam uporabili kemično orožje. Naslednje leto smo ostali v Siriji, selili smo se iz ene hiše v drugo, iz ene vasi v drugo. Z vsakim premikom smo se počutili brez udobja, brez varnosti. Ko se počutite nevarno na kraju, ki ga skoraj vsak dan bombardirajo, morate na koncu sprejeti odločitev: naša je bila, da odidemo. In s samo dvema spakiranima torbama sva to storila. Šla sva v Jordanijo. Razmišljal sem o vrnitvi v Sirijo. Rad bi bil del obnove svoje države, toda žal ne pričakujem, da se bo to zgodilo v bližnji prihodnosti. Ko smo prispeli v Jordanijo, sem mislil, da se bom kmalu vrnil v Sirijo -- v samo nekaj tednih. Vsi smo tako mislili. Dve leti je minilo. In čeprav upam, da bom nekega dne šel domov, je moje največje vprašanje: "Kdaj?" Hočem se vrniti, da bom lahko učila. Kot otrok me je navdihnila učiteljica iz tretjega razreda, ki je verjela, da so otroci prihodnost in nas je izzvala, da ustvarimo boljši svet. Mislim, da je redko, da učiteljica to tako strastno vnaša v svoje učence, ampak hočem poskusiti. Čeprav upam, da bom šla po stopinjah svojega učitelja, je moja pot za zdaj blokirana zaradi negotovosti življenja daleč od doma, zaradi vojne, ki me je pripeljala sem, zaradi stroškov šolanja v Jordaniji, ki so neprimerno dragi. Ko si od doma oddaljen, se srečuješ z mnogimi izzivi. Počutiš se kot tujec na tujem kraju. Nisi med ljudmi, ki te poznajo ali te želijo spoznati. Kot sirski begunec je skoraj nemogoče dobiti dovoljenje za službeno zaposlitev in nimam denarja za...
Štiri leta vojne pomeni štiri leta brez šol in izobraževanja v Siriji. Hiba je skoraj končala z univerzo, ko je bila prisiljena pobegniti iz svojega doma blizu Damaska. Da bi pomagali Hibi in številnim drugim razseljenim sirskim študentom, pojdite na CARE.