Izpolnite naslednji stavek:
1979 Škotski referendum o razvrstitvi, ki je potekal 1. marca, je bil rezultat večine tistih, ki so glasovali, ki so glasovali za ustanovitev škotskega parlamenta, vendar so pravila referenduma zahtevala, da je predlog podprlo vsaj 40% celotnega volilnega telesa, kar ni bilo doseženo. Manjšinska laburistična vlada, ki je vedela, da bi se mnogi njeni poslanci uprli, če bi nadaljevali z zakonodajo o ustanovitvi skupščine, je zavrnila zahteve SNP in Plaid Cymru, da to storijo. 28. marca se je SNP pridružila konzervativcem, liberalcem in drugim, ki so podprli predlog za nezaupanje v vlado, ki je bil sprejet z enim glasom, kar je zahtevalo splošne volitve. Po volitvah je Anthony Finlay v Glasgowu Hearldu napisal, da je bila podpora SNP za predlog za nezaupanje "v tistem času nenavadna poteza", vendar je temeljila na predpostavki, da bi bili škotski volivci tako razburjeni, da se devolucija ni sprejela, kljub temu, da je osvojila podporo 52% volivcev, da bi se v protest obrnili na SNP. Kot je Finlay opozoril, je bil stališče SNP dokaz "osnovne napake pri presoji". Na volilnem shodu v Glasgowu na začetku kampanje je Callaghan napadel vlogo SNP pri združitvi s konzervativci, da bi spodili njegovo vlado. Opisal jih je kot "kalkunje, ki glasujejo za božič" in pozval svoje škotske podpornike, naj jih "razrežejo v volilnih kabinah".