Kot odziv na Zahodne ukrepe za reindustrializacijo nemških okupacijskih območij, je Stalin ukazal blokado zahodnih sektorjev Berlina, ki so bili globoko v sovjetski okupacijski coni. Stalin je upal, da bo preprečil ustanovitev zahodne nemške države, ki bi bila v skladu z ZDA, ali, če to ne bi uspelo, da bi utrdil nadzor nad vzhodno Nemčijo. Po začetku blokade 24. junija 1948 je poveljnik ameriškega okupacijskega območja v Nemčiji general Lucius D. Clay predlagal, da pošljejo veliko oklepno kolono čez sovjetsko območje v Zahodni Berlin z navodili, da se branijo, če jih ustavijo ali napadejo. Truman je verjel, da bo to prineslo nesprejemljivo tveganje za vojno in je namesto tega odobril načrt Ernesta Bevina za oskrbo blokiranega mesta z zraka. 25. junija so zavezniki začeli z berlinsko zračno prikolico.
, kampanjo, ki je dostavljala hrano in druge zaloge, kot je oglje, z uporabo vojaških letal v velikem obsegu. Nič takega še niso poskusili, in nobena država ni bila sposobna, bodisi logistično bodisi materialno, da bi to izvedla. Zračna prikolica je delovala in 11. maja 1949 je bil ponovno dovoljen dostop po tleh. Berlinski zračni prevoz je bil eden od Trumanovih velikih zunanjepolitičnih uspehov in je bistveno pomagal njegovi volilni kampanji leta 1948.