Povzetek članka:  Gotovo je to zaradi moje starosti, toda jaz ne mislim, da so bila osemdeseta tako stara. Veliki lasje na naših glavah. Madonna v stanju slečenja. House glasba na plesišču. Duran Duran in Spandau Ballet na turneji. Lahko bi opisoval zadnji vikend, kaj šele nekaj, kar je staro štiri desetletja. Toda vesel sem, da lahko to obdobje prepustim preteklosti, če bo to pomenilo, da bo novi dokumentarec Sky Sport "Chelsea: Black & Blue" lahko veljal za resnično zgodovinski dokument. Prvi črni nogometaš Chelseaja, Paul Canoville, je bil predmet dokumentarnega filma Chelsea: Black & Blue. Nadarjen krilnik Chelsea Caoville je bil v osemdesetih rasno zlorabljen s strani svojih podpornikov. Canoville je bil tarča rasistov, ko je podpisal za Chelsea leta 1981, preden je debitiral leto kasneje. Rodil se je 4. marca 1962 v Angliji. 1981-1986 v Chelseaju. 1986-1987 v Reading. 1988-1989 v Enfieldu. 1990-1991 v Maidenheadu. Pri tem pa je tudi pripovedoval o tem, da je v tej pionirski vlogi preživel vroče čase, ki so bili, kot bomo kasneje odkrili, ključni za razvoj kluba in njegovih navijačev. To pa še ni vse. Ker je bil to očitno velik del Pavlovega življenja in kariere, vendar pa je bil majhen v primerjavi z nekaterimi drugimi stiskami, s katerimi se je spopadel. Težave, ki jih kot gledalca in kot človek, ste navdušeni, da je ta neverjetna oseba prebolela. V 'Chelsea: Black & Blue' je Canoville dokazal, da je sposoben bolj kot elokventno spomniti, kako je bilo zanj od takrat, ko je podpisal profesionalne oblike iz svojega lokalnega kluba Hillingdon Borough leta 1981. Živeče in čustveno je govoril, na primer, o tem, kako se je ogreval kot nadomestek za svojo debitantsko tekmo v Crystal Palaceu naslednje leto, in razmišljal, ali so resnični, ko je slišal tok rasnih zlorab. Nato se je obrnil in jim rekel, naj mi to povedo v obraz. Odkril je...
Novi dokumentarec Sky Sports govori o življenju Paula Canovillea. Talentirani krilnik Canoville je postal prvi črn igralec Chelseaja leta 1982. Canoville je bil rasistično zlorabljen s strani svojih podpornikov v osemdesetih letih. Med dokumentarcem nam povedo, da se je nek oboževalec približal Canovilleu, ker se je moral opravičiti, ker je bil eden od tistih rasističnih zlorabnikov. Njegova kariera se je končala s poškodbami, propadel je, se je obrnil k drogam, postal čist, dvakrat mu je bila diagnosticirana in premagal raka, in izgubil je devetdnevnega sina.