V letih 1953 in 1954 so bili Lascorz in njegova družina, zdaj znani družabniki v Madridu, v središču kontroverze "Hidalguía", ki se je pojavila v seriji člankov v španskih revijah, vključno z enim, imenovanim "Hidalguía", ki ga je javno identificiral kot ponarejevalca. To je privedlo do njihove socialne stigmatizacije. Spor je imel svoje korenine v kampanji, ki jo je Sveti sedež začel leta 1952 proti temu, kar je papeštvo smatralo za goljufive viteške ordenje. Ta kampanja je postala zelo objavljena v španskih medijih do leta 1953, ko so pogajanja med papeštvom in špansko vlado - konkordat iz leta 1953
Približali so se koncu. Ker je bil Lascorz na čelu več redov in organizacij, ki jih je Vatikan smatral za lažne, je v španski vladi in oblasti večkrat vzbudil pomisleke. Malo verjetno je, da bi Lascorz pritegnil dovolj pozornosti, da bi bil izpostavljen, če ne bi javno promoviral svojega reda v Madridu. Svojim prijateljem in podpornikom je podelil številne plemiške naslove, s čimer je pritegnil pozornost oblasti in resničnega španskega plemištva. 23. aprila 1953 je članek v časopisu "ABC", "Falsas órdenes de caballería y falsos títulos nobiliarios" ("Lažni viteški redovi in lažni plemski naslovi"), identificiral Lascorza kot ponarejevalca in njegove ukaze in institucije kot ponarejene, ki navajajo, da je Lascorz kršil "ne samo načela cerkvenega prava, ampak tudi suverenost španske države". V kasnejših številkah je časopis tudi objavil Lascorzove odgovore na članek, pri čemer je poudaril, da španska vlada ni odobrila njegovih ukazov.