Napisati nadaljevanje za ta odstavek - Kasneje je bil Lecca med kampanjami prve svetovne vojne kapitan oddelka za strelivo v 22. diviziji, ki se je s preostalim delom vojske umaknila v zahodno Moldavijo. Tudi med tem časom je Maximilian v nemško okupirani Bukarešti izvedel revijo "Dandanaua"
Odpovedana je bila po poročilih, da je posmehovala okupatorjem. Med okrevanjem na Podu Iloaiei je Lecca pozimi leta 1916 pokazal znake izčrpavajoče bolezni (včasih opisana kot vojna poškodba), pri čemer je Ludoviču Daušu priznal, da počasi umira, vendar še vedno upa, da bo našel čudežno zdravilo. Poleti leta 1917 je bil izpuščen iz službe in živel v Iašu, pri kateri je bila njegova medicinska sestra Natalia Lecca. Med njegovimi zadnjimi deli je bil še en pesniški zvitek, "Simpla" ("Enostaven"). Leta 1918 je bil skoraj popolnoma paraliziran, vendar je bil, kot se spominja Iorgulescu, socialno mrtev.