Zulfikar Ali Bhutto, ustanovni član ustanove, je začel iskati novo identiteto za Pakistan, predvsem takšno, ki je ni delil s sosednjo Indijo. Zato je Pakistan začel iskati na Bližnjem vzhodu "pomoč, ideologijo in strateško sodelovanje"; hkrati pa je obrnil hrbet svoji skupni zgodovini z Indijo v Južni Aziji. Kasmir je še naprej ostajal pomemben za ustanovitev iz različnih razlogov; predvsem zaradi svojega strateškega pomena za Pakistan. Poleg tega je bilo videti kot priložnost za Pakistan, da izpolni svojo vizijo o svoji ustanovitvi, teorijo dveh narodov - da je "domovina zatiranih indijskih muslimanov". (Čeprav jih je zelo malo, se število tistih v ustanovitvi, ki želijo, da se Pakistan izvleče iz kašmirskega spora z Indijo, povečuje.) Zunaj konflikta v Kašmirju je bila Indija kot narod v vsakem pogledu dojemana kot eksistencialna grožnja Pakistanu, še posebej po ločitvi leta 1971.
V tem primeru je bila v nasprotju z teorijo o dveh narodih, ki je bila razvito utemeljena na prepričanju, da Indija ne predstavlja eksistencialne grožnje, v nasprotju z teorijo o dveh narodih.