Napisati nadaljevanje za ta odstavek - Sulejman Veličastni (1520<unk>1566) je napadel madžarsko kraljestvo in leta 1521 zavzel Beograd. Ni okleval, da je začel napad na oslabljeno kraljestvo, katerega manjša, slabo vodena vojska (približno 26.000 madžarskih vojakov v primerjavi s 45.000 osmanskih vojakov) je bila 29. avgusta 1526 poražena v bitki pri Moháču. Tako je postal vplivni v madžarskem kraljestvu, medtem ko sta njegov polvasal, imenovan Jan Zápolya, in njegov sovražnik Ferdinand I. zahtevala prestol kraljestva. Suleiman je šel še dlje in poskušal zdrobiti avstrijske sile, vendar je njegov obleganje Dunaja
Leta 1529 je propadel, ko ga je zima prisilila v umik. Naziv madžarskega kralja sta se Zápolya in Ferdinand prepirala do leta 1540. Po zavzetju Budove s strani Osmanov leta 1541 sta zahodna in severna priznala habsburškega kralja ("kraljevska Madžarska"), osrednja in južna okrožja pa je priključil osmanski sultan, na vzhodu pa je vladal sin Zápolye pod imenom Vzhodno madžarsko kraljestvo, ki je po letu 1570 postalo Kneževina Transilvanija. Medtem ko je veliko od 17.000 in 19.000 osmanskih vojakov, ki so služili v osmanskih trdnjavah na ozemlju današnje Madžarske, pravoslavnih in muslimanskih balkanskih Slovencev, so južni Slovenci delovali tudi kot akıncıs in druge lahke čete, namenjene plenjenju na ozemlju današnje Madžarske.