Izpolnite naslednji stavek: Leta 1988 je Lebed postal poveljnik 106. gardske letalske divizije. S svojimi vojskami je sodeloval pri zatiranju vstaj na celotnem sovjetskem Kavkazu, v Gruziji (
1989) in Azerbajdžan (1990), v katerem je zavrnil uporabo brutalnosti za zatiranje protestnikov. Do leta 1991 je Lebed imel čin generalmajorja in postal drugi poveljnik letalsko-porabnih enot. Med poskusom državnega udara sovjetskih trdnokrvnih proti novi ruski vladi leta 1991 je postal slaven, ker ni hotel slediti ukazom, da v Rusiji v Beli hiši vodi svoje sile proti Borisu Jelcinu, kar je prispevalo k propadu državnega udara. Prav v tem času je Lebed postal tekmec generala Pavla Gračeva, poveljnika letalskih enot in prihodnjega ruskega ministra za obrambo, zaradi tega, kar je Lebed smatral za njegove napačne vojaške reforme. Grachev bi tako postal njegov glavni tekmec. Po poročilih je bil zaradi Gračeva Lebed leta 1992 postavljen v Moldavijo kot poveljnik 14. gardske vojske. Tam se je v spopadu med ruskimi in romunskimi frakcijami vmešal in uporabil svoj položaj za posredovanje v mirovnem sporazumu, ki je prav tako zagotavljal zaščito etničnim Rusom. Kljub temu je Lebed ostal sovražen do separatističnega vodstva, ki ga je smatral za pokvarjenega in je izjavil, da je "bolan in utrujen od varovanja spanja in varnosti lopovov". Kljub temu je ostal proti odločitvi predsednika Borisa Jelcina o umiku večine 14. armade iz Moldavije, saj se je bal, da bi to v regijo prineslo kaos.