Banksova divizija je tehnično pripadala McClellanu, čeprav je bila neodvisna v dolini Shenandoah. Predsednik Lincoln je 14. marca 1862 izdal izvršilni ukaz, ki je vse enote v McClellanovem oddelku sestavil v korpuse. Banks je tako postal poveljnik korpusa, odgovoren za svojo nekdanjo divizijo, ki jo je zdaj poveljeval brigadni general Alpheus Williams, in divizijo brigadnega generala Jamesa Shieldsa, ki je bila dodana Banksovemu poveljstvu. Po Stonewall Jackson je bil obrnjen nazaj v prvi bitki pri Kernstownu 23. marca, banke je namesto tega ukazal, da zasledujejo Jackson gor v dolino, da bi mu preprečili, da bi okrepili obrambo Richmond. Ko so Banksovi možje dosegli južno dolino na koncu težke oskrbovalne linije, jih je predsednik poklical nazaj v Strasburg na severnem koncu. Jackson je nato hitro odpotoval po sosednji dolini Luray in se 23. maja srečal z nekaterimi Banksovimi silami v bitki pri Front Royalu. To je prisililo Banks, da se umakne v Winchester, kjer je Jackson ponovno napadel.
25. maja. Unijske sile so bile slabo obrambno opremljene in so se v neredu umaknile čez reko Potomac in nazaj v Maryland. Poskus zajetja Jacksonovih sil v gibanju klešče (z silami, ki sta jih vodila John Frémont in Irvin McDowell) je propadel in Jackson je lahko okrepil Richmond. Banksa so kritizirali zaradi slabega ravnanja s svojimi vojaki in neustreznega izvidništva v kampanji, medtem ko so njegovi politični zavezniki skušali kriviti za propad ministrstva za vojno.