Pod vodstvom Nur Muhameda Tarakija so komunisti prevzeli oblast v Afganistanu.
27. aprila 1978. Novi režim, ki je bil razdeljen med Tarakijevo ekstremistično frakcijo Khalk in bolj zmerno Parcham, je decembra istega leta podpisal pogodbo o prijateljstvu s Sovjetsko zvezo. Tarakijeva prizadevanja za izboljšanje sekularnega izobraževanja in prerazdelitev zemlje so spremljala množična usmrtitve (vključno z mnogimi konzervativnimi verskimi voditelji) in politično zatiranje, ki je bilo brez primere v afganistanski zgodovini, kar je sprožilo upor mudžahedinov.