Napisati nadaljevanje za ta odstavek - Med napadom na severno Italijo 22. junija 1944, je sovražnik udaril Smithovo plovilo in moral je pobegniti za nemške linije. Kmetska družina po imenu Zunino ga je kratko skrila; nato se je pridružil skupini pro-zavezniških italijanskih partizanov, s katerimi je približno tri mesece sodeloval pri sabotažnih operacijah proti nemški garniziji. Ko so se Nemci oktobra 1944 umaknili iz območja, je Smith odšel, da bi se poskusil povezati s zavezniki, ki so pravkar napadli južno Francijo. Skupaj s tremi drugimi vojaki, vsak iz druge evropske države, in lokalnim vodnikom se je Smith sprehajal po pomorskih Alpah, pot pa je končal bos na ledu in snegu. Ameriške enote so ga našli novembra 1944. Smith je ponovno zavrnil ponudbo za prenočišče v Rodeziji in se aprila 1945 vrnil v aktivno službo v eskadrilji št. 130 (Punjab), ki je bila takrat v zahodni Nemčiji. Tam je letel v bojnih misijah in se "malo zabaval s streljanjem na čudne stvari", se je spomnil, dokler se ni končala vojna v Evropi.
7. maja 1945 s predajo Nemčije. Smith je ostal v eskadrilji št. 130 do konca svoje službe, letel je z enoto v Dansko in Norveško, konec leta 1945 pa je bil odpuščen z činom letalskega poročnika. Do konca življenja je ohranil razumno znanje italijanskega jezika, čeprav naj bi imel "strašen" naglas.