Izpolnite naslednjo frazo: 2. februarja 1964 je Atalanta doma proti Fiorentini izgubila 7 proti 1; to je bil najhujši domači poraz kluba. Ta rezultat je razjezil navijače, zaradi česar je bila potrebna policijska intervencija, da bi preprečili nasilje med njimi in igralci. Quariojeve taktične odločitve so bile tudi pod vprašaj, zaradi česar je bil po tekmi odpuščen in ga je nadomestil Carlo Ceseroli. Klub je sčasoma končal na sredini lestvice, vendar je sezono zaznamovala Turanijeva smrt 25. aprila 1964. Attilio Vincentini, ki ga je nominiral nekdanji trener Luigi Tentorio, ga je to poletje zamenjal kot predsednik. Tentorio je leta 1966 zapustil vodenje kluba (in svet nogometa), ko so vsi nogometni klubi postali delniška podjetja, saj se s to idejo v bistvu ni strinjal. Kasneje, v šestdesetih letih prejšnjega stoletja, je Atalanta sodelovala v nekaj kontinentalnih (čeprav ne UEFA) tekmovanjih: Intertoto pokal (takrat znan tudi kot Coppa Piano Karl Rappan) leta 1966<unk>67 in Mitropa pokal leta 1967<unk>68 in 1968<unk>69. V sezoni 1967-1968 je Atalanta le ozko ušel iz izpada: Tabanelli, ki se je leta 1967 vrnil za drugo obdobje kot trener, je bil med sezono zaradi slabih rezultatov kot trenerja zamenjal nekdanji kapetan Stefano Angeleri. Po porazu v zadnjem trenutku z 1:0 proti SPAL-u na tretji pred zadnjim dnem, rezultat, ki je oba kluba izenačil na 22 točk, je Atalanta preživetje zagotovila zahvaljujoč boljšim rezultatom kot slednji v zadnjih dveh tekmah. Vendar pa se klub ni izognil izpada v
1969, končal deset zaporednih sezona v vrhunski ligi. Februarja 1969 je prevzel funkcijo predsednika po odstopu Vicentinija, čeprav ga je po samo enem letu zamenjal kot predsednik Achille Bortolotti, ki je bil že več let delni delničar po nesoglasjih v upravljanju med Bortolottijem, Baracchijem in Massimo Masserinijem.