Napisati nadaljevanje za ta odstavek - Medtem ko se je islamski antisemitizem povečal v ozadju arabsko-izraelskega konflikta, so pred ustanovitvijo Izraela v državah Bližnjega vzhoda nastopili nemiri proti Judom, vključno z nemiri v Casablanci, Širazu in Fezu v desetih letih 20. stoletja, masakri v Jeruzalemu, Jafi, Safedu in Hebronu v dvajsetih letih 20. stoletja, pogromi v Alžiriji, Turčiji in Palestini v tridesetih letih 20. stoletja ter napadi na Judje v Iraku in Tuniziji v 40. letih 20. stoletja. Ko se je palestinski arabski voditelj Amin al-Husseini odločil za zavezništvo z Hitlerjevo Nemčijo med drugo svetovno vojno, je bilo 180 Judov ubitih in 700 Judov ranjenih v nacistično navdihnjenih nemirih leta 1941, ki so znani kot Farhud. Holokavst je prizadel tudi Jude na Bližnjem vzhodu. Večina severne Afrike je bila pod nacističnim nadzorom in mnogi Judje so bili diskriminirani in uporabljeni kot sužnji do poraza osi. Leta 1945 je bilo v nasilnih demonstracijah v Egiptu poškodovanih na stotine Judov, judovska lastnina pa je bila vandalizirana in oropana. Novembra 1945 je bilo v pogromu v Tripolisu ubitih 130 Judov. Decembra 1947, kmalu po delitvenem načrtu ZN, so arabski nemiri v Aleppu povzročili na stotine židovskih žrtev, med njimi 75 mrtvih. V Adenu je bilo ubitih 87 Judov in ranjenih 120. Muslimanski mornarji so ropali judovske domove in trgovine v Manami. V letu 1948 so bili v Tripolisu, Kairu, Ujdži in Jeradi še drugi nemiri proti Judom. Kot prva arabsko-izraelska vojna
se je končala leta 1949, granatni napad na Menarsha sinagogo v Damasku je zahteval ducat življenj in trideset poškodovanih. Šestdnevna vojna leta 1967 je v arabskem svetu privedla do nadaljnjega preganjanja Judov, kar je povzročilo povečanje judovskega izhoda, ki se je začelo po ustanovitvi Izraela. V naslednjih letih se je judovsko prebivalstvo v arabskih državah zmanjšalo s 856.000 v letu 1948 na 25.870 v letu 2009 zaradi izseljevanja, večinoma v Izrael.