Spomladi leta 1940 je nacistična Nemčija pod Hitlerjem napadla Norveško, Dansko, Nizozemsko, Belgijo in Francijo. Medtem je septembra istega leta cesarska Japonska napadla in osvojila francosko Indokino, hkrati pa se je borila proti Kitajski med drugo kitajsko-japonsko vojno. Na Aljaski je rasla zaskrbljenost zaradi pomanjkanja vojaške obrambe, saj je bila ranljiva pred invazijo Osve. Gruening je od imenovanja za guvernerja zahteval obrambne objekte na Aljaski in zaradi nedavnih dejanj Nemčije in Japonske je Kongres določil sredstva za izgradnjo vojaških utrdb in letališč na ozemlju. Do leta 1941 je bilo okoli Aljaske 3.000 vojakov ameriških oboroženih sil. S napadom na Pearl Harbor se je Gruening pripravljal, da bo naslednja bitka na Aljaski. Napravili so načrte za odklop elektrike in civilne obrambne sile, katerih prva naloga je bila "neprestana zaščita radijskih postaj, telefonskih central, oljnih cistern, javnih komunalnih služb in pristanišč ter budnost pred morebitno sabotažo". Oborožene sile so razširile svoje operacije na Aljaski, počasi se premikajo proti Aleutskim verigam, najbolj dostopni poti iz Azije. Japonci so dosegli Aljasko junija 1942, bombardirali
Dutch Harbor in pristanek na otokih Attu in Kiska, edinih kontinentalnih ameriških lokacijah, ki so jih zasedli med drugo svetovno vojno.