Izpolnite naslednji stavek: Ilirci so do leta 1850 dosegli cilj, da bi Hrvaške povečali nacionalno zavest, vendar so v drugih področjih neuspeli. Leta 1850 so ilirsko idejo zagovarjali HPS in rimskokatoliški škofji Josip Juraj Strossmayer in Franjo Rački. Ker so se bali "Drang nach Osten", so verjeli, da se bo nemščini in mađarizaciji lahko upiral le z enotnostjo z drugimi Slovani, zlasti Srbi. Zagovarjali so združevanje Hrvaške, Slavonije in Dalmacije, ko se je Tristransko kraljestvo razširilo, da bi vključilo druge južne Slovane v Avstriji (ali Avstro-Ogrsko po kompromisu iz leta 1867), preden se je pridružilo drugim južnoslovanskim državam v federaciji ali konfederaciji. Predlagana konsolidacija različno opredeljenih hrvaških ali južnoslovanskih dežel je privedla do predlogov za trializem v Avstro-Ogrski, ki bi omogočil južno-slovensko državo z enakim statusom kot Kraljevina Madžarska. Hrvaška in Slavonija sta bila leta 1881 združena z vojaško mejo v Hrvaško-Slavonijo. Kljub temu so razdelitve ostale tako, kot so bile med deželami krone svetega Štefana - madžarski del monarhije - medtem ko sta bili Dalmacija in Istra vključeni v avstrijsko Cisleitanijo. V Bosni in Hercegovini je bilo tudi veliko hrvaškega prebivalstva.
Avstrija-Ogrska jo je priključila leta 1908. Združitev teh dežel je postala osrednje vprašanje za hrvaško-slavonsko politiko v trialističnem kontekstu.