Napišite nadaljevanje za ta odstavek - postal je član IMRO. Leta 1900 je postal sekretar v oddelku Andona Kjoseta, leta 1901 pa je bil Dečev pomočnik vojvoda Hrista Černopejeva v regiji Gorna Džumaja. Leta 1901 je skupaj z Hristo Černopejevom in Janom Sandanskim sodeloval pri ugrabitvi Ellen Marije Stone. Leta 1902 je bil Dečev imenovan za vojvoda Velesa, kamor je njegova enota vstopila aprila in ustanovila mreže odborov. Nasprotoval je dejanjem lokalnih pro-srbskih gerilcev v regiji in sodeloval v bitkah z njimi. Po odločitvi za vzpon v Ilindenu januarja 1903 je Nikola Dečev prispel v Bolgarijo. V Sofiji se je srečal z Hristo Tatarčevom in Hristo Matovom, takratnimi tujimi predstavniki IMRO. Vrnil se je tudi v Staro Zagoro, kjer se je srečal z vodjo IMRO Ivanom Garvanovom. Marca 1903 je odšel v Kyustendil, kjer je bil pod njegovim poveljstvom ustanovljen drugi oddelek Veles. Vkorakal je v Makedonijo, kjer se je aprila zgodila velika bitka z redno turško vojsko. Po hudih izgubah, ki jih je utrpela detachment Nikole Dečeva, se je umaknil nazaj v Bolgarijo. Poleti istega leta je sodeloval v Ilindensko-preobraženski vstaji.
, ki poskuša vstopiti v notranjost Makedonije z novim odlomkom v septembru. 25. septembra so bili obkoljeni in so se borili v hudi bitki blizu vasi Lukovo (Kratovo). V bitki z več tisočimi turškimi vojaki je padlo več kot 30 žrtev, vključno z Dečevom, ostali pa so se ponoči umaknili na mejo Bugarske kneževine.