Napisati nadaljevanje za ta odstavek - Nobena država v Cezarjevi provinci Narbonese se ni pridružila vsegalijskemu uporu leta 52 pr. n. št.
, niti se ni udeležil nobenih znanih sovražnih dejanj proti Rimu med vojno. Družina Troucillus je ključna v zagotavljanju Cezarjevega ozadja proti Vercingetorixu, ki je poslal sile na Helvijsko ozemlje. V svoji zgodovini Vivarais iz leta 1861 je abbé Rouchier domneval, da je Cezar, ko je videl strateško korist Helvskega ozemlja na meji rimske province vzdolž glavne poti v osrednjo Galijo, lahko gojil Valerii z popravljanjem kaznovalnih ukrepov, ki jih je proti "civitam" sprejel Pompej Magnus ("Pompej Veliki") v 70. letih. Med odcepitvijo Kvinta Sertorija v Španiji so bili keltski politiki v sredozemski Galiji podvrženi zbiranju vojakov in prisilnim rekvizicijam, da bi podprli vojaška prizadevanja Metela Pia, Pompeja in drugih rimskih poveljnikov proti upornikom. Nekateri Kelti pa so podprli Sertorija. Po atentatu na odpadniškega Rima sta Metela in Pompeja lahko razglasila zmago in Helvi skupaj z Volcae Arecomici so bili prisiljeni odstopiti del svojih ozemelj grški mestni državi Massilia (današnji Marseilles), ki je bila stoletja zvesta neodvisna zaveznikinja Rima in je bila strateško postavljena na ustju Rone. Cezar omenja zaplenitev zemljišč v svojem poročilu o državljanski vojni, ne da bi podrobno opisal Helvijske akcije proti Rimu. Med rimskimi državljanskimi vojnami v 40. letih prejšnjega stoletja se je Massilia odločila ohraniti svoj dolgoletni odnos s Pompejem tudi v izolaciji, saj so galske oblasti Narbonensis še naprej podpirale Cezarja. Cezar je oblegal in porazil Massiliote, zaradi česar so izgubili svojo neodvisnost in morda tudi ozemlje, ki so ga vzeli Helvijem. Rouchier v svoji zgodovini predstavlja razširjen portret Troucillusa, ki je izobraženega mladega Kelta gledal skozi Cezarjeve oči kot primer vizionarske meritokracije v Rimu.