Napišite nadaljevanje za ta odstavek - Seixasova dela na tipkovnici so bila napisana za različne instrumente, vključno z organom, čembalo in klavicordom. Vendar pa so njegove sonate stilsko zasnovane v različnih glasbenih stilih: nekatere so primer barokne tokate; nekatere so trdno v galantnem slogu; nekatere so jasno pod vplivom nemškega "Empfindsamer Stil" (dobesedno "občutljiv stil"). Kljub temu, da redko, če sploh kdaj, potuje izven Lizbone, njegovo delo vključuje tudi različne geografske sloge, kot so nemška šola Mannheim, francoski minuet in italijanski slog, kot ga je sestavil Scarlatti, njegov sodobnik in sodobnik. Santiago Kastner, Seixasov biograf in urednik njegovih del, opisuje Seixasova dela kot "neobremenjena" z določeno obliko in predana pogostim improvizacijam. Veliko njegovih del je uničilo potres.
ki je uničila Lizbono leta 1755. Od domnevno več kot sedemsto skladb so preživele le tri orkestrske skladbe in približno sto sonat za tipkovnico, poleg tega pa je obstajala tudi peščico zborov za liturgično uporabo (zelo bolj konzervativna, kot bi pričakovali od njegove instrumentalne glasbe).