Po izpustitvi se je Azad vrnil v politično ozračje, polno občutkov ogorčenja in upora proti britanski vladavini. Indijska javnost je bila razježena zaradi sprejetja Rowlattovih zakonov leta 1919, ki so močno omejevali državljanske svoboščine in individualne pravice. Zato so aretirali na tisoče političnih aktivistov in prepovedali številne publikacije. Ubijanje neoboroženih civilistov v Jallianwala Baghu v Amritsarju 13. aprila 1919 je povzročilo močno ogorčenje po vsej Indiji in odtujilo večino Indijcev, vključno z dolgoletnimi britanskimi podporniki, od oblasti. Borba za kalifat je dosegla vrhunec tudi z porazom Osmanskega cesarstva v prvi svetovni vojni in divjo turško vojno za neodvisnost, zaradi česar je bil položaj kalifata negotov. Glavna politična stranka Indije, Indijski nacionalni kongres, je bila pod vodstvom Mahatme Gandija, ki je vzbudil navdušenje po vsej Indiji, ko je vodil kmete iz Champarana.
in Kheda v uspešnem upora proti britanskim oblastem leta 1918. Gandhi je organiziral ljudi v regiji in pioniral umetnost "Satyagraha", ki je združila množično civilno neposlušnost s popolnim nenasiljem in samozaupanjem.