Napisati nadaljevanje za ta odstavek - Ophryneion se redko omenja v obstoječih virih iz antike. Herodot omenja, da je Kserks 480 pr. n. št. šel po obali, preden je šel v Evropo v bližnji Abidos. Kasneje v tistem stoletju je bilo to eno od aktejskih mest, nad katerimi je Mitilena izgubila nadzor po koncu mitilenskega upora.
Leta 427 pr. n. št. Napis iz Aten iz leta 414/413 pr. n. št., ki beleži premoženje, zaplenjeno atenskim plemičem, vpletenim v pohabljanje Herma, kaže, da je sorodnik Alkibiada, Axiok, zaslužil prihodke iz zemljišč na ozemlju Ophryneiona. Poleti 399 pr. n. št. se je Ksenofon ustavil tukaj, da bi daroval žrtev, medtem ko je hodil domov z desetimi tisočimi. Kasneje v 4. stoletju pr. n. št. je govornik Demostenes pripovedoval, kako se je Parmeno, ki je bil izgnan iz Bizanca, odločil naseliti v Ofrioneju, vendar je bil prisiljen preseliti, ko je potres udaril Chersonese in zrušil njegovo hišo, kar je verjetno povzročilo podobne škode v preostanku mesta. Nekoč kmalu po letu 316 pr. n. št. so Hectorjeve kosti preselili iz Ophryneiona v Tebe (glej zgoraj, Hectorjeva grobnica), čeprav Strabonov opis Hectorjevega okrožja v Ophryneionu v 1. stoletju našega štetja nakazuje, da so ga še vedno častili, ko so se njegove kosti preselile. Strabon navaja, da je bil Ophryneion pred Apamejsko pogodbo leta 188 pr. n. št. pod vplivom Dardana na severovzhodu, po tej točki pa je namesto tega pripadal Iliju. Krpe iz loncev in kovanci, najdeni v Ophryneionu, kažejo, da je bil kraj neprekinjeno zaseden vsaj do bizantinskega obdobja, vendar razen njegove slave kot enkratne lokacije Hektorjevih kosti o njem ne slišimo več.