Napišite nadaljevanje tega odstavka - Vojna je končana
Maj 1945 in Weidt je bil odpuščen iz britanske vojske spomladi 1946. Takoj se je vrnil v Pariz in ustanovil "Ballets des Arts". Gledališki vodja Charles Dullin mu je priskrbel studio v gledališču Sarah Bernhardt. Slučajno je bil to isti studio, ki ga je impresar Sergej Diaghilev dal na voljo Nijinskemu leta 1909. V tem času so ga v svojih plesnih dejavnostih podpirali Dominique (1930-) in Françoise Dupuy. Dupuyjevi, plesalca in koreografa, in njegovi najmlajši ščitniki, ki so se prvič srečali leta 1946 na plesnem tečaju, ki ga je vodil Jean Weidt, so kasneje nadaljevali z predstavljanjem Wendtove koreografije tudi v 21. stoletju. V Parizu je Weidt ustanovil svoje podjetje in kljub pomanjkanju denarja in pogostih težkih življenjskih pogojih, opravil različne turneje po razdrobljeni celini, vključno z eno v okupirano Nemčijo in drugo, leta 1947, v Kopenhagen. Turneja po Kopenhagnu leta 1947, ki je vključevala "Mednarodno koreografsko tekmovanje", kjer je Weidt dobil prvo nagrado z revolucionarnim delom z imenom "La Cellule / Die Zelle" ("Celula"). Doma v Parizu pa kritiki niso bili navdušeni nad njegovim zmagom na Danskem in Jean Weidtova koreografija je po koncu vojne izpadla iz mode. Nadaljeval je uspešno turnejo po Nizozemskem in Belgiji, njegov ugled pa je ostal močan v preostalem delu Nemčije, vendar je financiranje še naprej predstavljalo izziv. Leta 1948 se je končno preselil v vzhodni del Berlina, ki je bil od leta 1945 upravljan kot del sovjetske okupacijske cone, kjer je bila možnost razmeroma velikodušne finančne podpore vlade za balet.