Napisati nadaljevanje za ta odstavek - Ferrarijev prvi avto iz leta 1966 je sestavljen iz 3,3-litrskega V12 motorja, ki je bil prevzet iz prototipov športnih avtomobilov Ferrari 275P2, spremenjen na 3000 cm3 in nameščen na zadnji del šasije F1. Oznaka "312", ki je bila uporabljena za več kasnejših avtomobilov, je označevala motor z "3" in "12" cilindri. Motor je bil precej težek in zaradi zmanjšane zmogljivosti manjši na moči in še posebej na navoru. John Surtees je neuspešno vozil to napravo v Monaku, medtem ko je Lorenzo Bandini vozil Ferrari Dino 2,4-litrski V6. Surtees je zmagal v drugi dirki, Veliki nagradi Belgije leta 1966
Na dirkališču, ki je bil priljubljen za močne dirkače z dolgimi ravnicami, je zmagovalec leta 1964 zapustil dirko po prepiru z trenerjem Eugenio Dragonijem. Vprašanje je bilo o prednostnih nalogah v dirkanju, saj je bil Ferrari pod pritiskom Forda v dirkanju športnih avtomobilov, F1 pa je bil nekako zanemarjen. Mike Parkes je zamenjal Surteesja, ki je šel v Cooper, ki je uporabljal Maserati motorje, da bi s še eno zmago dokončal drugo mesto v prvenstvu voznikov. Za Ferrari je Ludovico Scarfiotti zmagal tudi na dirki, na Veliki nagradi Italije leta 1966 v Monzi, kar je pomagalo Ferrariju, da je končal drugi v prvenstvu konstruktorjev.