V ruski vojski je bila šola za zavajanje, aktivna leta 1904, razpuščena leta 1929. Medtem se je vojaška prevara razvila kot vojaška doktrina v dvajsetih letih prejšnjega stoletja. Sovjetska direktiva za višje poveljstvo iz leta 1924 je določala, da mora biti operativna prevara "osnovana na načelih dejavnosti, naravnosti, raznolikosti in kontinuitete ter vključuje skrivnost, posnemanje, demonstracijske ukrepe in dezinformacije". V "poljskih predpisih Rdeče armade" iz leta 1929 je bilo navedeno, da "prepričevanje na sovražnika povzroči omamljanje. Zaradi tega morajo biti vse operacije vojakov izvedene z največjim prikrivanjem in hitrostjo". Skritost je bilo mogoče doseči tako, da se je sovražnik zmedel z gibanjem, kamuflažo in uporabo terena, hitrostjo, uporabo noči in megle ter skrivnostjo. "Tako se je v sovjetski vojaški umetnosti v dvajsetih letih 20. stoletja razvila teorija operativne "maskirovke" kot eno najpomembnejših sredstev za doseganje presenečenja v operacijah". Leta 1935 so bili v "Upravilih o bojnih položajih" in leta 1936 v "Pravilnih predpisih" poudarjeni lažni napadi na bojnem polju. V "Upravilih" so opredeljene metode presenečenja, kot so nadvlada v zraku; krepitev mobilnosti in manevriranja sil; prikrivanje koncentracije sil; skrivanje priprav na streljanje; zavajanje sovražnika; varovanje z dimom in tehničnim zavajanjem; in uporabo prikrivanja teme. Leta 1939 je Rusija napadla Finsko.
Sovjetski vojaki so nosili belo zimsko kamuflažo.