Osmanski Turci so v sedemdesetih letih prejšnjega stoletja izvedli serijo nasilnih masakrov nad etničnimi asirijskimi in armenskimi kristjani, ti umori, ki so povzročili več kot deset tisoč smrtnih žrtev, so bili znani kot hamidijski masakr. Naseljevanje perzijskih Kurdov vzdolž vzhodne meje je bilo prvo močno dejanje pri spreminjanju demografije asirske domovine. Kurdi so ostali zvesti Osmanom, dokler so uživali moč in veličino. Osmanski Turki so med prvo svetovno vojno in takoj po njej izvedli obsežen genocid in etnično čiščenje starodavnih in avtohtonih grških, armenskih, asirskih in maronitskih krščanskih prebivalcev Anatolije, severnozahodnega Irana, obrobja severnega Iraka in severne Sirije ter Libanona, kar je povzročilo več kot 3 milijone smrti med 6 milijoni kristjanov, ki so živeli v Osmanskem cesarstvu leta 1914 26 milijonov prebivalcev in obsežne deportacije v armenskem genocidu, asirskem genocidu, grškem genocidu
in veliko lakoto na Libanonu.