Napisati nadaljevanje za ta odstavek - Ameriška revolucija je razdelila lojalnost v skupnosti, z več družinami, ki so podpirale Toryje, medtem ko so druge zagovarjale neodvisnost. Veliko mož se je borilo v bitkah drugod v državi, čeprav je bilo v Beaufortu in okolici malo vojn. Po zajetju bližnje Savane v Georgiji leta 1778 so se britanske sile preselile na otok Port Royal konec januarja 1779, vendar jih je v bitki pri Beaufortu odbila milicija pod poveljstvom Williama Moultrieja. Britanci so to območje kasneje leta 1779 uspešno zasedli, vendar so se umaknili, ko je Savannah bila obkoljena.
-Kaj? Večino obalne Južne Karoline so po obleganju Charlestona leta 1780 obvladovale britanske sile. Po ameriški zmagi v obleganju Yorktowna leta 1781 se je britanska vojska poleti leta 1782 začela premikati iz Lowcountryja. Za razliko od drugih regij, kot sta Massachusetts in St. Augustine na Floridi, so se praktično vsi lojalisti v Beaufortu odločili ostati. Vodilni domoljubci Južne Karoline, vključno s "Swamp Fox" Francis Marion in "Game Cock" Thomas Sumter, so bili vsi ključni pri prepričanju lojalistične skupnosti Južne Karoline, da ne odidejo, in pri zagotavljanju, da bodo njihova lastnina in sami spoštovani v novi državi. Ta prizadevanja so bila uspešna in po vojni v Beaufortu praktično ni zapustil noben lojalist. Pogodba iz Beauforta, ki je določila mejo med Južno Karolino in Gruzijo, je bila podpisana v mestu leta 1787.