Povzetek članka:  Molekule DNK, pridobljene iz ribje sperme, se uporabljajo za razvoj novih vrst materialov, ki upočasnjujejo plamen. Znanstveniki so pred kratkim odkrili, da je DNK zelo odporna na ogenj. V nizu poskusov so raziskovalci nanesli tkanino v DNK iz spermijskih celic ribe in ugotovili, da se pri izpostavljenosti ekstremni vročini spremeni v material podoben keramici. Bombaž, ki je slojen z molekulami DNK, se upira gorenju, saj genetski material tvori keramični premaz nad tkanino, kot je prikazano na spodnji sliki na zgornji fotografiji, medtem ko bo neobdelan bombaž zlahka zgorel (zgoraj). Raziskovalci verjamejo, da bi lahko DNK zagotovil naraven in okolju prijazen način zaščite tkanin pred ognjem. Mislili so, da je DNK občutljiv material, ki se lahko hitro poškoduje. Vendar so znanstveniki v zadnjih letih odkrili, da lahko preživi težke pogoje v vesolju in celo vročino ponovnega vstopa. Znanstveniki, ki so na zunanjo ohišje rakete pritrdili majhne dvojne niti DNK, so rekli, da so bili "popolnoma presenečeni", ko je več kot polovica vzorcev ostala nedotaknjena. To je bilo kljub temu, da so se temperature med kratkim letom v suborbitalni vesolje in nazaj dvignile na več kot 1000 °C, kar povečuje možnost, da bi molekule izvenzemeljskega življenja prispele na Zemljo iz vesolja. Suborbitalna misija Texus-49 je bila lansirana iz evropske baze Esrange v Kiruni na severu Švedske in je bila prvotno namenjena preučevanju vpliva gravitacije na gene človeških celic, ki so bile v raketi. Toda znanstveniki so se poleg tega odločili, da preizkusijo učinke, ki jih ima vesoljsko potovanje na DNK, ko je v treh položajih na zunanjem ohišju rakete - in ugotovili, da je preživela. Trenutno so mnogi materiali, vključno z pohištvom, kot so kavči, premazani s kemičnimi zaviralci gorenja, za katere je bilo ugotovljeno, da se kopičijo v okolju in so povezani z neplodnostjo, rakom in prirojenimi okvarami. Profesor Giulio Malucelli, znanstvenik iz...
Raziskovalci na Politehnični univerzi v Torinu uporabljajo DNK, izvlečeno iz spermijskih celic sleda, da bi razvili nove vrste materialov za zaviranje ognja. Ugotovili so, da DNK ob segrevanju tvori zaščitno plast, ki se upira ognju. DNK se razgradi v peno, ki se razgradi v material podoben keramici. Znanstveniki verjamejo, da bi lahko ustvarili okolju prijazne zaviralce ognja. Lahko se uporabljajo za zaščito tkanin, pohištva in plastike pred požarom.