Izpolnite naslednji stavek: Po koncu prve svetovne vojne je Grčija Beograd dojemala kot močnega soseda s potencialnimi hegemoničnimi nagnjenji na Balkanu. Zaradi jugoslovanske sposobnosti, da bi pritegnila podporo velikih sil, predvsem Francije, so v Atenah zaskrbljeni, da bo Jugoslavija pritisnila na Grčijo glede statusa slovanskih govorcev grške Makedonije in potencialno celo pristanišča v Solunu. Grčija je bila zaskrbljena, da bodo tesne etnične, jezikovne in verske vezi med Jugoslavijo in Bolgarijo privedle do zavezništva. Ta zaveza se ni uresničila, saj je bila Jugoslavija država status quo, ki je želela utrditi uspeh južnoslovanskega združitvenega gibanja, medtem ko je bila Bolgarija revizionistična država. Podobno kot v primeru Kraljevine Srbije v drugi balkanski vojni, je Jugoslavija združila moči s Kraljevino Grčijo, Kraljevino Romunijo in Turčijo pri vzpostavitvi balkanskega pakta, katerega cilj je bil ohraniti geopolitični status quo. V primerjavi z čustveno napetostjo, ki jo je makedonsko vprašanje imelo med bolgarsko elito, so prevladujoče srbske (in v manjšem obsegu hrvaške in slovenske) elite v Kraljevini Jugoslaviji izrazile manjše zanimanje za to vprašanje. Kraljevina Srbija je svojo ekspanzijsko zanimanje preusmerila na jug (regije z majhnim številom etničnih Srbov) šele po
Bosanska kriza in strah pred obkroženjem med mogočnejšo Avstro-Ogrsko in Bolgarijo. V jugoslovanskem obdobju je bil južni del države znan kot Vardar Banovina.