Dinastija Qing (1644-1912) je ustanovila kitajsko vladavino nad Tibetom, potem ko je Qingova ekspedicijska sila
Porazil je Dzungare (ki so nadzorovali Tibet) leta 1720 in trajal do padca dinastije Qing leta 1912. Mandžujski vladarji dinastije Qing so med večino svoje vladavine podpirali tibetanski budizem, zlasti sekto Gelug. Vladanje cesarja Qianlonga je bilo vrhunec za to promocijo tibetanskega budizma na Kitajskem, z obiskom 6. pančenlame v Pekingu in z izgradnjo templjev v tibetanskem slogu, kot so tempelj Xumi Fushou, tempelj Puning in tempelj Putuo Zongcheng (oblikovan po palači potala).