Po treh neuspešnih poskusih, da bi prelomili Gustavovo linijo, se je britanski general Sir Harold Alexander, poveljnik zavezniških vojakov v Italiji (AAI, kasneje imenovana 15. armadna skupina), odločil za usklajen napad z ameriško peto armado in britansko osmo armado general-polkovnika Sir Oliverja Leesea, s kodnim imenom
Operacija Diadem. Po britanski navadi je general Alexander svojim podrejenim dal veliko svobode pri izvajanju njegovih ukazov. To je Juinu omogočilo, da je predlagal veliko spremembo načrta. Predlagal je, da CEF, zdaj povečana na štiri divizije, napreduje skozi robaste gore Aurunci in obkolira nemške položaje. Zavedal se je težavnosti poskusa napredovanja, še manj pa izkoriščanja preboja čez gorske poti, vendar je menil, da bi to lahko naredili marokanski Goumiers.