Spoznala je Helen Poteat, ko je bila v Wake Forestu. Bila je hči dr. Williama Louisa Poteata, predsednika univerze, in sestra Stallingovega profesorja klasične literature. Bila sta ljubimca vse šolska leta. Leta 1916 je diplomiral na Wake Forest Collegeju in dobil službo pri pisanju reklamnih besedil za lokalni urad za zaposlovanje. Bil je tako prepričan v svojo prozo, da se je leta 1917 pridružil rezervu mornarice ZDA. 24. aprila 1918 je zapustil Filadelfijo za delo v Franciji na krovu USS "Henderson". V Franciji je služil kot poveljnik vod v 3. bataljonu 5. marincev v bitkah pri Château-Thierryju. Bil je ranjen v nogo v
Bitka pri Belleau Wood po napadu na sovražnikovo gnezdo strojnic 25. junija. Po tem, ko je zdravnike prosil, naj mu ne amputirajo noge, je šel domov in preživel dve boleči letih okrevanja v mornariški bolnišnici Brooklyn. Kasneje ga je poškodoval, ko je padel na led, leta 1922 pa ga je amputiral. Veliko let kasneje so mu amputirali še preostalo nogo. Po končanem okrevanju sta se Stallings in Poteat poročila 8. marca 1919; imela sta dve hčerki, Sylvio (rojeno 1926) in Diano (rojeno 1931), preden sta se leta 1936 ločila. Leta 1928-1929 so obnovili Poteat House blizu Yanceyvillea v Severni Karolini. Po Helen je bila njegova teta po zakonu slikarka Ida Isabella Poteat.