Končni osmanski genocid je historiografska teorija, ki trdi, da so sodobni Armeni,
Grški in asirski genocidi, ki so se zgodili med letoma 1910 in 1920, bi morali biti del enega dogodka, ne pa ločene politike, ki so jo vodili mladi Turki. Čeprav nekateri viri, vključno z Bennyjem Morrisom in Drorjem Ze'evijem, označujejo ta dogodek kot genocid kristjanov, Dominik J. Schaller trdi, da takšen pristop "ignorizira množično nasilje mladih Turkov proti nekrščanom", zlasti proti muslimanskim Kurdom.