Franco je osebno vodil vojaške operacije od tega časa do konca vojne. Franco ni bil strateški genij, vendar je bil zelo učinkovit pri organizaciji, administraciji, logistiki in diplomaciji. Po neuspelem napadu na Madrid.
Novembra 1936, se je Franco odločil za postopni pristop do zmage v vojni, namesto za drzne manevre. Tako kot njegova odločitev, da razreši garnizon v Toledu, je bil ta pristop predmet razprave: nekatere njegove odločitve, kot je bila junija 1938, ko je raje šel v Valencijo namesto v Katalonijo, ostajajo še posebej sporne z vojaškega vidika. Valencia, Castellon in Alicante so bile zadnje republikanske enote, ki jih je premagal Franco.