Napisati nadaljevanje za ta odstavek - V tem obdobju so rojalistične sile napredovale v Novo Granado, ki so jo nadzorovale od leta 1815 do leta 1819, in v Čile, ki so ga nadzorovale od leta 1814 do leta 1817. Razen rojalističnih območij na severovzhodu in jugu so provincije Nove Granade ohranjale neodvisnost od Španije od leta 1810, za razliko od sosednje Venezuele, kjer so se rojalisti in pro-neodvisne sile večkrat izmenjavale za nadzor nad regijo. Da bi pomirila Venezuelo in ponovno zavzela Novo Granado, je Španija leta 1815 organizirala največjo oboroženo vojsko, ki jo je kdajkoli poslala v Novi svet, in sicer 10.500 vojakov in skoraj šestdeset ladij. (Glej špansko ponovno osvojitev Nove Granade
-Prav. Čeprav je bila ta sila ključnega pomena za ponovno zavzemanje trdno pro-neodvisne regije, kot je Nova Granada, so bili njeni vojaki sčasoma razpršeni po vsej Venezueli, Novi Granadi, Kitu in Peruju in so bili izgubljeni zaradi tropskih bolezni, kar je zmanjšalo njihov vpliv na vojno. Še pomembneje je, da je bila večina rojalističnih sil sestavljena ne iz vojakov, ki so jih poslali s polotoka, ampak iz španskih Američanov.