Po drugi strani pa je bila v zvezi s tem, da bi se lahko v Sloveniji uveljavljala pravica do svobode izražanja, še bolj kritična do desnega krila koalicije DEMOS, ki jo predstavljajo slovenski krščanski demokrati, ki jih je obtožila, da podpirajo rimskokatoliško cerkev in podpirajo svojo lastno sektaško vizijo neokonzervativnega revizionizma proti skupnim prizadevanjem za slovensko neodvisnost od Jugoslavije. Po desetdnevni vojni
Hribar se je obrnila proti konzervativnemu krilu svoje stranke, Slovenski demokratični uniji. Spopad je povzročil razkol stranke med socialno liberalno Demokratično stranko in liberalno konzervativno Nacionalno demokratsko stranko, ki se je zgodil konec leta 1991. Leta 1992 je bil Hribar med tistimi, ki so se zavzemali za razpustitev koalicije DEMOS in podprli oblikovanje levičarske vlade pod vodstvom liberaldemokrata Janeza Drnovšeka.