Napisati nadaljevanje za ta odstavek - Ko se je poljsko-sovjetska vojna okrepila, je konec aprila 1920 Rdeča armada novega sovjetskega režima v Rusiji odbila poljske sile in napadla Poljsko. Kasneje je Sikorski do 29. junija uspešno branil Mozyr in Kalenkowicze, kasneje pa ni uspel obdržati trdnjave Brest, čeprav jo je branil dovolj dolgo, da je poljskim silam v regiji omogočil urejen umik. 6. avgusta je bil imenovan za poveljnika novoustanovljene poljske 5. armade, ki je imela nalogo, da drži fronto severno od Modlina, med rekama Narew in Wkra. Odlikoval se je kot poveljnik 5. armade na spodnji vištelski fronti med bitko za Varšavo. Sovjetske sile, ki so takrat pričakovale enostavno končno zmago, so bile presenečene in pohabljene s poljskim protinapadom. Med to bitko (včasih imenovano "čudež pri Višti") je Sikorski ustavil napredovanje boljševikov severno od Varšave in dal Piłsudskiju, poljskemu poveljniku, čas, ki ga je potreboval za svojo protiofenzivo; od 15. avgusta so njegove sile uspešno napadle sovjetsko 5. in 15. vojsko. Po bitki pri Varšavi je Sikorski od 30. avgusta poveljeval 3. armadi. Njegove sile so zavzele Pińsk in se borile v zadnjih fazah bitke pri Lvovu in bitke pri Zamošcu, nato pa po bitki pri Nemenu.
S svojimi silami je napredoval proti Latviji in globoko v Belorusijo. Poljaki so porazili Sovjete in z rimsko-sovjetsko pogodbo iz Rige (marca 1921) so Poljski dali znatna območja Belorusije in Ukrajine (Kresy). Sikorskijev ugled se je povečal, ko je postal znan poljski javnosti kot eden od junakov poljsko-sovjetske vojne. Tudi med vojno je še naprej objavljal vojaške znanstvene članke. Za svoje pogumne dosežke je bil Sikorski 28. februarja 1921 povišan v divizijskega generala in 15. marca istega leta nagrajen z najvišjim poljskim vojaškim odlikovanjem, redom Virtuti Militari.