Napisati nadaljevanje za ta odstavek - V predvečer osvoboditve je med bataljoni in ELAS-om potekalo več bitk; najbolj znana je bila bitka pri Meligalasu septembra 1944. Po osvoboditvi so bile skupine le začasno razpuščene in so bile zaposlene v žandarmerijo, da so se skupaj z britanskimi in vladnimi silami borile proti EAM/ELAS v bitki pri Dekemvriani.
, v Atenah. Varnostni bataljoni so se vedno predali Britancev, ki so jim ponavadi dovolili obdržati orožje, ki so jih Nemci dobavljali. General Ronald Scobie, ki je poveljeval britanskim silam v Grčiji, je v nasprotju s svojim odnosom do EAM, ki jih je zavrnil kot zgolj "bandite", obravnaval varnostne bataljone kot legitimno vojaško silo. Britanski premier Winston Churchill je imel zelo ugoden pogled na varnostne bataljone, ko je dejal: "Zdi se mi, da so kolaboranti v Grčiji v mnogih primerih storili vse, kar so lahko, da bi zaščitili grško prebivalstvo pred nemškim zatiranjem". Ko so ga laburistični poslanci v spodnjem domu kritizirali, da je v Dekemvriani uporabil varnostne bataljone za boj na britanski strani proti EAM-u, je Churchill odgovoril: "Varnostni bataljoni so nastali, da bi zaščitili grške vaščane pred plenjenjem nekaterih tistih, ki so pod krinko reševalcev svoje države živeli od prebivalcev in se zelo malo borili proti Nemcem". Na splošno je bilo zelo malo njihovih članov sojenih in obsojenih za kolaborantizem. Na primer, njihov ustvarjalec in kvizling, grški premier Rallis, je bil obsojen na doživljenjsko kazen zaradi izdaje in je umrl v zaporu leta 1946, vendar je bil oprostjen zaradi sodelovanja z varnostnimi bataljoni.