Povzetek članka:  Moški vrste krabov, ki so jih poimenovali po Davidu Hasselhoffu zaradi dlakavega prsnega koša, živijo večinoma ločeno od samic, je pokazala nova raziskava. Študija o zasebnem življenju globokomorskih rakov, znanih kot "Hoff", je pokazala, da moški in ženske preživijo ločeno življenje v vulkanskih odprtinah blizu Antarktike. Britanska raziskava pravi, da je to posledica nasprotujočih si potreb pri hranjenju in vzgoji mladičev med spoloma. Moški vrste krabov, ki so jih poimenovali po Davidu Hasselhoffu zaradi dlakavega prsnega koša, živijo ločeno od samic, je pokazala nova raziskava. V študiji o zasebnem življenju globokomorskih rakov, znanih kot " Hoff ", so ugotovili, da moški in ženske preživijo ločeno življenje v vulkanskih odprtinah. Hasselhofova kraba je bila odkrita leta 2012 in živi okoli vulkanskih odprtin ob Južni Georgiji. To je vrsta Yeti kraba, ki je prepoznavna po svojih dlakih ali setae, ki jih uporabljajo za gojenje bakterij, ki jih jedo. Nove so nekoliko drugačne, saj imajo na spodnji strani dolge setae. Imenovali so jih po igralcu Davidu Hasselhofu zaradi dlakastih prsnih koščkov. Kljub temu, da živijo ločeno od samic, moški živijo v izjemni gostoti. Znanstveniki pravijo, da na nekaterih krabih pride do 600 posameznikov na kvadratni meter. Leta 2010 je britanska ekspedicija razkrila "izgubljen svet" globokomorskih živali, vključno z rakom, imenovanim po Baywatchovi zvezdi, ki uspeva na oceanskem dnu blizu Antarktike. Z uporabo daljinsko upravljanega plovila za globoko potapljanje (ROV) za preučevanje porazdelitve, velikosti in spola teh rakov na odprtih odprtin, so dr. Leigh Marsh in kolegi z Univerze v Southamptonu zdaj sestavili svoje zasebne življenje. Dr. Marsh je dejal: "Življenjski cikli globokomorskih živali so bili do zdaj v veliki meri skriti pred nami, vendar zahvaljujoč pogostejšim ekspedicijam in napredku v tehnologiji dobimo jasnejšo sliko o naravni zgodovini globin oceanov, ki pokrivajo večino našega sveta". Raziskovalci so ugotovili...
Velike moške rakove Hoff živijo na najvišjih mineralih Antarktike. Na dnu mineralnih stolpov se manjši samci mešajo z ženskami. Samci izkoristijo razmere za rast bakterij na svojih kosmatih prsih. Nato odtrgajo bakterije z ustnimi deli in jih pojejo. Toda samice ne morejo ostati tam, saj so tople tekočine, bogate z minerali, ki se širijo iz morskega dna, lahko strupene za njihove mladiče.