Izpolnite naslednji stavek: Zanimivo je, da to ni privedlo do izginotja pisne literature v kečuanskem jeziku, temveč le do premika pozornosti. Od sredine 17. stoletja so prevladovale jasno regionalne sorte, predvsem Cuzco Quechua, ki so jih zdaj promovirale elite tega mesta, ki so iskali svojo legitimnost v preteklosti Inka. To je dejansko povzročilo nekaj, kar bi lahko imenovali kečuanska literarna renesansa in zlata doba, kar je bilo izraženo predvsem v dramski literaturi. Jezik klasične kečuanske drame iz tega obdobja je prepoznljiv kot izrazito Cusco <unk> Collao Quechua zaradi različnih inovacij, še posebej lenitions, ki jo vse bolj ločujejo tako od standardne kolonialne kečuane kot tudi od drugih južnih kečuanskih sort. Indijci, ki so govorili kečuano, so prav tako izdelali svoje neformalne pobožne besedila v rokopisni obliki, s čimer so deloma nadaljevali tradicijo uradne cerkvene literature klasičnega obdobja. V istem obdobju so se poleg ponovnih izdaj starejših del, ki so bile preusmerjene v osrednjo kečujo, pojavili prvi verski teksti, sestavljeni posebej v kečujskih varietetah sodobnega Ekvadorja (Luis Francisco Romero, 1725, 1753) in Bolivije (Juan Antonio Dávila Morales, 1739). To cvetenje je končal z porazom
Tupac Amaru upor leta 1780, ki je privedel do hudega zatiranja uporabe kečuane, vključno z izrecno prepovedjo literature in gledališča v kečuanskem jeziku ter ukinitvijo katedra kečuane na Univerzi San Marcos.