Napišite nadaljevanje tega odstavka - Večina pisateljev, ki so prispevali v obdobju pred osvoboditvijo, je bila tudi zelo ustvarjalna v tem obdobju. Rashid Karim je pisal romane, ki temeljijo na družbi srednjega razreda in njihovi družbeni in psihološki analizi. Alauddin Al-Azad, Shawkat Ali, Razia Khan in Dilara Hashim, Mahmudul Haque, Ahmad Sofa, Syed Shamsul Haq so med drugimi pomembnimi imeni. Syed Shamsul Haq, splošno znan kot Syed Huq, je napisal veliko romanov in veliko knjig drugih žanrov. Vedno je zelo eksperimentalen v tehniki in obliki. "Khelaram Khele Ja" ga je spravil v veliko polemiko zaradi njegovega odprtega opisa človeškega spolnega vedenja. V njegovih romanih, kot so "Duratto", "Mahashunye Poran Master", "Ek Juboker Chhayapoth" itd., so osvobodilna vojna, njene posledice, brezupno človeško obstoj in analiza človeškega uma in družbe ostre slike. Še en močan pisatelj Shawkat Ali je napisal "Prodoshe Praakritojon", ki je resnična predstavitev bengalskega 12. stoletja v času kralja Lakhkhan Sen. Njegova trilogija "Dakshinayaner Din", "Kulaya Kalasrot" in "Purbaratri Purbadin" si zaslužijo veliko pohvale. Mahmudul Haque je napisal "Anur Pathshala" pred osvobodilno vojno.
Leta 1967. Napisal je "Nirapod Tondra", "Khelaghar" (napisan leta 1978, objavljen leta 1988), "Kalo Borof" (napisan leta 1977, objavljen leta 1992) in "Matir Jahaj" (napisan leta 1977, objavljen leta 1996). Ahmad Sofa je pisal romane z drugačnim tonom. V filmu "Onkar" (1975) je zelo umetniško in simbolično prikazal zatiran bengalski um predosvobodilnega obdobja. V "Gaavi Brityanto" je sodobno sliko predstavil v natančni alegoriji. "Ardhek Nari Ardhek Ishwari", roman o romantični ljubezni, velja za njegovo mojstrovino. Njegov "Pushpa Brikhkha Ebong Bihongo Puran" je pripoved o resnični človeški afiniteti do narave.