S tem, ko ga je predsednik Manuel Ávila Camacho imenoval za sekretarja za zunanje zadeve, se je končala postrevolucijska
prevladujočih politikov s severa države. Z drugim članom vlade, Miguelom Alemánom Valdésom (ministrom za notranje zadeve), je "Meksiku dal najbolj napredno zunanjo politiko in najbolj urejeno notranjo vlado v zgodovini države". Do leta 1941 je uspešno poravnal vse tuje terjatve zoper vlado, ki so izhajale iz razlastitve iz Cárdenasovega obdobja. Dogovarjal se je o ugodni gospodarski pogodbi, določil tečaj za dolar ZDA in si zagotovil posojila za industrijski razvoj pri izvozno-uvozni banki Združenih držav Amerike.