Po invaziji Varšavskega pakta na Češkoslovaško
Leta 1968 so Pištěkove risbe spominjale na tarče z luknjami po nabojih, njihova kompozicija pa je bila poudarjena z uporabo monokromatskih barvnih blokov ("Avgustovna slika I<unk>III", 1968<unk>1969). Njegova serija risb s črnilom in nitroceluloznim lakom se je nadaljevala do začetka sedemdesetih let ("View Inside", 1970; "Half-Life", 1970) in ji so sledile barvne kompozicije geometrijskih oblik ("Reflection", 1971) in majhne oljne slike, v katerih je geometrijski red barvnih blokov prekinjen z majhnimi nepravilnostmi ("Padek", 1973; "Hiša", 1973). V začetku osemdesetih let se je vrnil k monokromskim slikam v črnili in nitrocelluloznem laku v kompozicijah umetne arhitekture ("Kje bom živel naslednji", 1982), ki so kasneje postale tridimenzionalni labirinti ("City", 1997).