Po tem, ko je Romunija 15. avgusta 1916 razglasila vojno Avstriji in Madžarski, je Mackensen dobil poveljstvo nad nadnacionalno vojsko z generalom Emilom von Hellom kot načelnikom osebja, ki so bili Bolgari, Osmani, Avstro-Madžari in Nemci. Zbrali so se v severni Bolgariji in nato napredovali v Dobrujo. Do 8. septembra so zavzeli dve glavni utrdbi na desnem bregu Donave, prvi v enem samem dnevu s silo, ki so jo številčno premagali oblegani, ki jih je premagala Mackensenova artilerija. Nato je nemška in avstro-ogrska vojaška skupina pod poveljstvom Falkenheina vdrla v Valáčijo skozi prelaz Vulkan v Transilvanski Karpati, Mackensen pa je prečkal Donavo, tako da je zasedel mostove na levem bregu, da bi zaščitil avstro-ogrske inženirje, ki so zgradili dolg pontonski most. Romunska vojska in njeni ruski zavezniki so bili prisiljeni nazaj med te kljuke. Po treh mesecih vojne je Centralne sile zasedle dve tretjini ozemlja Kraljevine Romunije. Glavno mesto Romunije,
Bukarešto so 6. decembra 1916, ob njegovem 67. rojstnem dnevu, zavzele centralne sile. Prišel je na belem konju in se preselil v romunsko kraljevo palačo.