Napisati nadaljevanje za ta odstavek - Ko je vojna napredovala, se je bitka za Anglijo razvila iz boja za nadvlado v zraku v strateško in zračno bombardiranje Londona, Coventryja in drugih britanskih mest. V maščevanje so Britanci zgradili RAF Bomber Command, ki je bil sposoben dostaviti več tisoč ton bomb na en sam cilj, kljub težkim začetnim žrtvam bombnikov leta 1940. Arthur Travers Harris je vodil bombardiranje, da bi uničil nemško moralo in dosegel predajo, ki jo je Douhet napovedal 15 let prej. Združene države so se pridružile vojni in USAAF je močno okrepil kampanjo, tako da je osmo letalsko silo pripeljal v evropsko gledališče. Mnoga mesta, velika in mala, so bila z zavezniškimi bombardiranji praktično uničena. Köln, Berlin, Hamburg
in Dresden sta med najbolj zloglasnimi, zadnja dva pa se razvijata kot požarni viharji. W. G. Sebaldova knjiga "O naravni zgodovini uničenja" komentira bombardiranje nemških mest in sprašuje, zakaj to ne igra večje vloge v nemški narodni zavesti in zakaj praktično nobeni nemški avtorji niso pisali o dogodkih. Kljub pomanjkanju literarne pokritosti se je v letih po koncu druge svetovne vojne razvil stil filma, film iz ruševin, posnet med mestnimi razvalinami in prikazuje trdo življenje tistih, ki so morali obnoviti uničena mesta.