Napisati nadaljevanje za ta odstavek - Njegovi zgodnji deli imajo vpliv močnega nacionalizma in gandhijskih idealov miru in nenasilja. Čeprav je imel Joshi nacionalistično ozadje, so njegova dela imela tudi teme "Enota s svetom in vsakim človeškim bitjem". Leta 1956 se je v njegovi filozofiji iz Gandhijeve dobe in njenih načel preoblikovala razlika v sodobnem življenju. Njegova pesem "Chinnabhinna cchu" (sem raztresen) je odražala to spremembo v njegovi filozofiji. M. V. Desai je menil, da pesmi "Chinnabhinna cchu" in "Shodh" (Iščenje) označujejo "mejnik, ki prikazuje občutek razpada človeške osebnosti in iskanja poetične lepote v besedah". Indra Nath Choudhuri je predlagal, da je to "izkazovanje oznak obupa, ki se pojavljajo iz občutka nemoči", del širšega pojava, ki ga vidimo v indijskih pesnikih iz sredine petdesetih let prejšnjega stoletja, kot so Faiz Ahmad Faiz (urdu), Jibanananda Das, Navakanta Barua, Agyeya itd. Čeprav je njegova književnost iz poznih petdesetih let prejšnjega stoletja začela izražati neenakost, ima tudi vrednote enotnosti človeštva in miru, ki jih je izrazil v zgodnjih tridesetih letih prejšnjega stoletja. Že v letih 1945 in 1947 je Joshijeva poezija začela izražati njegovo razočaranje in razlikovanje, ki so se pojavile zaradi dogodkov tistega desetletja. Po napadu na Hirošimo in Nagasaki je Joshi dvomil o zmagi.
iz takšnega uničenja v svoji pesmi: