Napisati nadaljevanje za ta odstavek - Kot kriza
Po indijski intervenciji je najvišje vojaško vodstvo imelo popoln nadzor nad vojaškimi in državnimi zadevami. V odsotnosti mehanizma skupnega osebja so obrambne načrte in izvedbo operacij nadzirale posamezne medslužbe, kar je vplivalo na splošno uspešnost oboroženih sil. Usklajevanje med posameznimi službami je postalo vse težje. V tezi, ki jo je napisal Pervez Cheema, je bila vojna leta 1971 "brez namena in brez popolnega usklajevanja med civilnim prizadevanjem in oboroženimi silami ter med štirimi bojnimi službami: vojsko, mornarico in letalstvo". Poleg tega so zvezne študije tudi ugotovile, da so se vrhovni vojaški voditelji odtujili od vojske, mornarice in letalstva, v katerih nihče ni imel zaupanja, skupna prizadevanja pa niso bila podprta na načrtovalni ali operativni ravni in so bila omejena tudi zaradi nesoglasja med indijsko-pakistansko vojno leta 1971. Zaradi pomanjkanja popolne in celovite komunikacije je vsaka služba krivila druge za operativne napake.