Napisati nadaljevanje za ta odstavek - Krimski kanat je do začetka osemnajstega stoletja ohranjal obsežno trgovino s sužnji z Otomanskim cesarstvom in Bližnjim vzhodom. V nizu roparskih napadov, ki so bili eufemizirano znani kot "zbiranje stepe", so krimski Tatari zasužnjevali vzhodno slovanske kmetje. Poljsko-litvanska skupnosti in Rusija
Sledil je niz tatarskih invazij, katerih cilj je bil rop, plenjenje in ujetništvo sužnjev, slovanski jeziki pa so celo razvili izraz za osmansko suženjstvo (na podlagi turških in arabskih besed za ujetništvo - "esir" ali "asir"). Območje obmeja na jugovzhodu je bilo do 18. stoletja v stanju pol-trajne vojne. Ocenjuje se, da je bilo do 75% prebivalstva Krima sestavljeno iz sužnjev ali osvobojenih sužnjev. Otomanski pisatelj in popotnik Evliya Çelebi iz 17. stoletja je ocenil, da je bilo na Krimu približno 400.000 sužnjev, svobodni muslimani pa le 187.000. Poljski zgodovinar Bohdan Baranowski je domneval, da je v 17. stoletju Poljsko-lituanska skupnost (današnja Poljska, Ukrajina in Belorusija) izgubila v povprečju 20.000 letno in kar milijon v vseh letih med letoma 1500 in 1644.