Napisati nadaljevanje za ta odstavek - V andskem območju se je lokalni izraz "kuraka" uporabljal kot alternativa za "cacique", v nasprotju z ostalimi španskimi kolonialnimi Amerikami. Po osvojitvi imperija Inke so Španci v peruanskem podkraljevanju dovolili "kurakam" ali "caciquejem", da ohranijo svoje plemiške naslove in prednosti lokalne vladavine, dokler so bili zvesti španskemu monarhu. Konec 18. stoletja je prišlo do množičnega vstaja Tupaca Amaruja.
(1781), pogosto imenovan "Veliki upor", je vodil Tupac Amaru II, "kuraka", ki je trdil, da je potomek kraljeve linije Inke, in sicer zadnjega cesarja Thupaca Amaruja. Po osamosvojitvi leta 1825 je Simón Bolívar ukinil plemske naslove, vendar je bila moč in ugled "kuraka" po velikem uporu že v upadu. "Kuraka" upori so bili narejeni od začetka španske kolonialne vladavine, "kuraka" iz različnih okolij in krajev Andov so večkrat vodili vstaje, ki so bili vstaja Tupaca Amaruja II., ki je prišla po 250 letih kolonialne vladavine, največja od njih in glavna vstaja v zgodovini španskega ameriškega imperija, kljub temu pa bi se upori kuraka nadaljevali leta in desetletja po vstaji Tupaca Amaruja II., kot je vstaja Tupaca Katarija ali vstaja Mateo Pumakawa, ki je potekala med južnoameriškimi vojnami za neodvisnost.