Povzetek članka:  Leta 1984 je Margaret Thatcher prvič srečala Mihaila Gorbačova (predno je postal vodja Sovjetske zveze). Ko so jo vprašali, kaj misli o tem, je rekla: "Skupaj lahko delamo. Oba verjameta v svoje politične sisteme. On trdno verjame v svoje, jaz trdno verjamem v moje. Nikoli se ne bova spremenila". "Skupaj poslovati" bi lahko povzel današnje odnose med Washingtonom in Teheranom. Imajo skupne interese v Iraku, Afganistanu, morda celo v Jemnu -- kot tudi skupni cilj dogovora o iranskem jedrskem programu, če ne, kako ga doseči. Obamova administracija je zelo zainteresirana, da bi Iran vrnila v "skupnost narodov", ker je regionalna sila, glavni igralec v nestabilnem delu sveta. Če bodo jedrski pogovori Iranu omogočili, da postane "država na pragu" - sposobna postati jedrska sila v kratkem času - bodo lahko tudi Turčija, Egipt in drugi v regiji v skušnjavi, da tudi oni postanejo jedrski. In Izrael bi lahko izvedel svojo grožnjo vojaškega napada na iranske objekte. Toda ameriški in iranski interesi se zbližajo na bolj neposredne načine. Poraz nad Islamsko državo v Iraku in Siriji (ISIS) - najbolj prepoznaven in nujen cilj ameriške zunanje politike - zahteva iransko pomoč, in to precej veliko. Poleg koalicijskih zračnih napadov so kopenske sile sestavljene iz iraških varnostnih sil, šiitskih milic in iranskih svetovalcev in častnikov. Na nekaterih območjih so bile iranske letalske sile aktivne. V nedeljo so iraške enote in milice začele ofenzivo za prevzem Tikrita in pokrajine Salahuddin od ISIS. Tikrit je po Mosulu najverjetneje najpomembnejša lokacija ISIS-a v Iraku. Na prvi liniji, po poročanju iranske tiskovne agencije Fars, ni bil nihče drug kot vodja iranske vojaške enote Quds (ali Revolucionarne garde), Qasem Soleimani. Sulejmani, ki ga pogosto imenujejo iranski vohun, ima velik vpliv tako v Bagdadu kot v Damasku. Revolucionarni stražarji imajo vpliv na močne šiitske milice v Iraku, znane kot Hashid Shaabi, ki je pomembna sestavina...
Dolgoletni sovražniki ZDA in Iran se zdaj znajdejo na isti strani nekaterih kritičnih konfliktov. Jedrski sporazum bi zmanjšal sankcije proti Iranu in mu omogočil, da nameni več sredstev za podporo Asadovemu režimu v Siriji.