Napisati nadaljevanje za ta odstavek - Villarrealov roman "Pocho" (1959) je eden prvih čikanskih romanov in prvi, ki je pridobil široko priznanje. "Pocho" je bil imenovan "ključna prehodna povezava med "mehiško-ameriško" in "čikansko" literaturo", tako zaradi svojih prednosti kot romana kot zaradi njegove uporabe pri ponovnem odkritju in obnovi latinske literature v sedemdesetih letih. Roman opisuje otroštvo Richarda Rubija, čigar oče Juan Manuel je zapustil Mehiko po revoluciji.
Eksodus iz leta 1910. Kot Američan prve generacije se Richard bori z nasprotujočimi vrednotami svojih staršev: očetov mehiški občutek časti, tradicije, ponosa in moškosti ter bolj američan pogled na družino in ženske vloge, ki jih sprejme njegova mati in še posebej njegove sestre. Richardov oče sanja o vrnitvi družine v Mehiko, vendar ga okoliščine in izbire zadržujejo v Združenih državah. Podobno je tudi Richardu v šoli dobro in želi iti na kolidž, da bi postal pisatelj, vendar mora postati mož v hiši, ko njegov oče zapusti družino; vendar pa Richard sam zapusti družino, da bi se po Pearl Harboru pridružil mornarici. Po besedah učenjaka Francisca A. Lomelíja roman trdi, "da imajo ljudje mehiškega porekla pravico do svojega mesta, ki je tako mehiški kot angloameriški, ki ga Chicanos sintetizirajo v različnih stopnjah [in] poudarjajo, prvič na glavnem ameriškem literarnem prizorišču, latinskoameriške znake kot zapletene in večdimenzionalne, ki kljub svojim posameznim pomanjkljivostim imajo globino in verodostojnost".