Bărbulescu je bil popolnoma odsoten iz političnega življenja, ko se je Romunija združila z Entento, in je bil tiho skoraj do konca prve svetovne vojne.
Zgodovina je očitno potrdila njegove pomisleke. 1. marca, ko je večina osebja pro-Entente zapustila mesto, so ga germanofilci izbrali za dekana Fakultete za pisma. Aprila, pred romunsko kapitulacijo, sta Bărbulescu in Constantin Meissner uredila konzervativni časopis "Iașiul". Njihov pomočnik in umetniški vodja je bil risar Nicolae Tonitza, ki se je pritoževal, da je Bărbulescu disciplinaren, z njim je nemogoče delati.