Starodavni narodi niso imeli enakega sodobnega koncepta univerzalnih človekovih pravic. Pravi predhodnik diskurza o človekovih pravicah je bil koncept naravnih pravic, ki se je pojavil kot del srednjeveške tradicije naravnega prava, ki je postala pomembna med evropsko razsvetljenostjo. Iz te temelje so se sodobni argumenti za človekove pravice pojavili v drugi polovici 20. stoletja. Angleški filozof iz 17. stoletja John Locke je v svojem delu razpravljal o naravnih pravicah, ki jih je opredelil kot "življenje, svobodo in premoženje (lastnina) ", in trdil, da takšnih temeljnih pravic ni mogoče predati v družbeni pogodbi. V Veliki Britaniji leta 1689 je bil angleški zakon o pravicah in škotska trditev o nezakonitih civilnih pravicah vsaka vrsta zatiralnih vladnih ukrepov.
Združene države Amerike (1776) in Francija (1789)