Po smrti Perikla so se Atenci obrnili proti njegovi konzervativni obrambni strategiji in bolj agresivni strategiji, da bi pripeljali vojno v Sparto in njene zaveznike. V tem času je v atenski demokraciji postal še posebej pomemben Kleon, vodja jastrebskih elementov atenske demokracije. Vojno jih je vodil pameten nov general Demosten (ne zamenjajmo ga z poznejšim atenskim govornikom Demostenom), Atencem pa so uspeli nekaj uspehov, ko so nadaljevali svoje pomorske napade na Peloponez. Atene so razširile svoje vojaške dejavnosti v Beotijo in Etolijo, potlačile mytilenski upor
in začel utrjevati položaje okoli Peloponeza. Ena od teh oporišč je bila blizu Pylosa na majhnem otoku Sphacteria, kjer se je potek prve vojne obrnil v Atensko korist. Postaja ob Pylosu je zadela Šparto tam, kjer je bila najšibkejša: odvisnost od helotov, ki so skrbeli za polja, medtem ko so njeni državljani šolali za vojake. Heloti so omogočili spartanski sistem, zdaj pa je postaja ob Pylosu začela privlačiti helotske begunce. Poleg tega je strah pred splošnim uporom helotov, ki jih je pogumno spodbudila bližnja atenska prisotnost, Spartance pripeljal v akcijo. Demostene je v bitki pri Pilosu leta 425 pr. n. št. premagal Spartance in na Sphacterii ujel skupino spartanskih vojakov, medtem ko je čakal, da se bodo predali. Toda nekaj tednov kasneje se je Demostenu izkazalo, da Spartancev ni mogel dokončno uničiti. Po tem, ko se je hvalil, da lahko konča zadevo v skupščini, je neizkušeni Cleon osvojil veliko zmago v bitki pri Sphacteria. Šokantno se je zgodilo, da se je 300 spartanskih hoplitov, ki so jih obkrožale atenske sile, predalo. Spartanska podoba neporazitnosti je bila močno poškodovana. Atenci so v Atenah zaprli sphakterijske talce in se odločili usmrtiti ujetne Spartance, če peloponeska vojska ponovno napade Atiko.