Napisati nadaljevanje tega odstavka - 28. oktobra 1940 je Italija napovedala vojno Grčiji.
Italijani so pričakovali hitro zmago, vendar je invazija propadla in so bili Italijani potisnjeni nazaj v Albanijo. Medtem ko se je vojna vlekla, je bila Nemčija 6. aprila 1941 prisiljena posredovati v podporo svojemu zavezniku. Majhno grško silo, ki je branila linijo Metaxas na grško-bolgarski meji, so porazili bolje opremljeni in številčno nadrejeni Nemci. Nemško prodiranje globoko v Grčijo je naredilo nadaljnji upor na albanski fronti nesmiselnim in končalo bitko za Grčijo v korist sil osi. Grčija je bila podvržena trojni okupaciji Nemčije, Italije in Bolgarije. Za razliko od Italije in Nemčije, Bolgarija ni upravljala vzhodne Makedonije in delov zahodne Trakije, ki jih je nadzorovala prek grških sodelavcev, temveč je priključila območje, da bi oblikovala provinci Belomorie. Bolgarski jezik je bil obvezen v vseh upravnih zadevah, pa tudi v izobraževanju in liturgiji. Podjetniki so bili prisiljeni sprejeti bolgarske partnerje ali celo predati svojo lastnino v bolgarski nadzor. Prizadevanja za spodbujanje bulgarizacije so bila izvedena tudi v grški Makedoniji, ki jo je nadzirala Nemčija, z ustanovitvijo bolgarskih klubov v vseh večjih mestih. Prva uporniška organizacija v severni Grčiji je bila ustanovljena maja 1941; "Eleutheria" (svoboda) je združila ljudi iz vsega političnega spektra, od komunistov do Venizelistov. Skupina je bila kratkotrajna, saj so notranja politična nesoglasja in delo obveščevalnih služb osi potlačili njene dejavnosti, vendar so se v regiji še naprej pojavljale skupine, ki so pripadnice komunistične Nacionalne osvobodilne fronte (EAM) in njene Grške ljudske osvobodilne vojske (ELAS).