Napisati nadaljevanje za ta odstavek - Revolucionarni sodišči so se vsaj sprva razlikovali od standardnih zahodnih pravnih sodišč, saj so sojenja omejevali na nekaj ur, včasih tudi na nekaj minut. Obtoženca so lahko obsodili na podlagi "popularnega ugleda". Koncept obrambe je bil zavrnjen kot "zahodna absurdnost". Obtožba, ki se je na široko uporabljala proti obtožencem, a je bila nekaterim neznana, je bila'sejanje pokvarjenosti na zemlji' (mofsed-e-filarz). To je zajemalo različne kaznive dejanja - "'žalit islam in duhovništvo', 'protiviti se islamski revoluciji', 'podpirati Pahlavije' in 'podkopavati iransko neodvisnost' s pomočjo državnega udara leta 1953
in dajanje kapitulacijskih privilegijev cesarskim silam". Med letoma 1979 in 1989 je revolucionarno sodišče odredilo usmrtitev vsaj 10.000 politikov, ki so pripadali protirevolucionarnim opozicijskim skupinam, in druge obsodilo na smrt zaradi kaznivih dejanj, kot so trgovina z mamili, prešuštvo, sodomija, ugrabitev, "zlaganje javnemu redu" in "terorizem". Težko je vedeti, koliko političnih zapornikov je bilo dejansko usmrčenih, saj so bili pogosto tisti, usmrčeni zaradi političnih zločinov, obtoženi tudi "trgovine z mamili" ali "sodomije".