Po osmanski zmagi pri Marici (1371)
Osmani niso takoj začeli z resničnimi osvojitvami na Balkanu, ampak so okrepili svoje položaje, se ustavili, da bi razširili svoj vpliv in ustvarili temelje za nadaljnji napredek. Niso hoteli povzročiti vztrajnega boja iz krščanske zveze, dokler niso bili popolnoma prepričani, zato so bili na začetku zadovoljni s tem, da so balkanske magnatske družine priznale njihovo suverenost in jim plačevale davek, da bi povečale osmanske finančne vire. Na ta način niso zavzeli Vukašinove pokrajine, temveč so se strinjali, da bo njegov sin in dedič Marko vladal v makedonski regiji s sedežem v Priletu (najpomembnejša utrditev Pelagonije). Na severu Vukašinove pokrajine je imel Markov mlajši brat Andrijaš posest. Vukašinovi nasledniki so se borili s svojimi zahodnimi in severnimi srbskimi sosedi, ki so po Vukašinovi smrti pohiteli prevzeti njegove posesti.