Popović se je rodil leta 1881 v Sjenici, v Kosovskem vilayetu, v Osmanskem cesarstvu (danes jugozahodna Srbija). Njegova družina je pobegnila pred osmansko vladavino in se naselila v Kragujevcu, kjer je hodil v šolo. Vojin Popović se je po diplomi iz vojaške akademije v Beogradu leta 1903 z činom drugega poročnika pešcev leta 1905 odločil, da se pridruži organizaciji chetnikov, leta 1911 pa se je pridružil tajni organizaciji "Ujedinjenje ali smrt" (Črna roka). Med letoma 1905 in 1912 se je boril proti Osmanom v Makedoniji in stari Srbiji (bitke pri Čelopeku, Kumanovu, Priletu, Bitoli in ob reki Vardaru) ter proti Bolgari na reki Bregalnici leta 1913. Zmagal je v bitkah na Drini, Kolubari in v Prvi svetovni vojni.
in še posebej za Cer, in je bil odlikovan z Redom zvezde Karađorđe, 4. in 3. razreda (častnik in poveljnik). Bil je povišan v čin poročnika polkovnika srbske vojske in kljub ugledu strogega in neomajnega častnika je bil deležen popolnega zaupanja. Spominjali so se ga predvsem kot najbolj zglednega četničkega vodje (vojvoda) zaradi izjemno pogumnega in navdihujočega vojaškega vodstva. Njegove enote so zagotovile varnost prestolonasledniku Aleksandru Karađorđeviću med umikom čez Albanijo, ki je sledil po hudih izgubah, ki jih je Srbija utrpela leta 1915. Zimo leta 1916 je poveljeval prostovoljni enoti, ki se je borila z Bolgari nad strateškim vrhom gore Nidža, Kajmakčalan, na Saloniški fronti. Bil je ranjen pri Gruništevi v območju reke Crne, vendar je še naprej zasledoval sovražnika. 29. novembra 1916 je v končni fazi bitke umrl zaradi krogle v srce.