Združeno kraljestvo Danska se je v 8. stoletju razvilo kot izurjen pomorski narod v boju za nadzor nad Baltskim morjem. Danska, Švedska in Norveška so bile skupaj pod enim suverenim vladarjem v Kalmarski uniji, ustanovljeni leta 1397 in končani s švedsko ločitvijo leta 1523. Področja Danske in Norveške sta ostala pod istim monarhom do leta 1814, Danemarka-Norveška. V 17. stoletju je bilo več uničujočih vojn s švedskim cesarstvom, ki so se končale z velikimi odstopanji ozemlja Švedski. Po napoleonskih vojnah je bila Norveška prenesena na Švedsko, Danska pa je obdržala Ferske otoke, Grenlandijo in Islandijo. V 19. stoletju se je pojavil val nacionalističnih gibanj, ki so bili poraženi v prvi šlezviški vojni. Po drugi šlezviški vojni leta 1864 je Danska izgubila vojvodstvo Šlezviško pred Prusijo. Danska je bila med prvo svetovno vojno nevtralna, leta 1920 pa je severna polovica Šlezviga spet postala danska. Aprila 1940, nemška invazija
Med aktivnostjo danskega gibanja od leta 1943 do nemške predaje maja 1945 so se v njem zgodili kratki vojaški spopadi. Danska, ki je v drugi polovici 19. stoletja postala industrijski izvoznik kmetijskih proizvodov, je v začetku 20. stoletja uvedla socialne reforme in reforme trga dela, ki so ustvarile osnovo za sedanji model države blaginje z visoko razvitim mešanim gospodarstvom.