Napišite nadaljevanje za ta odstavek - Teorija velikega praska se je razvila iz opazovanj strukture vesolja in iz teoretičnih premislekov. Leta 1912 je Vesto Slipher izmeril prvi Dopplerjev premik "spiralne meglice" (spiralna meglica je zastarel izraz za spiralne galaksije) in kmalu odkril, da se skoraj vse take meglice umikajo od Zemlje. Ni razumel kosmoloških posledic tega dejstva, in v tistem času je bilo to zelo sporno.
ali so bile te meglice "otoke vesolja" zunaj naše Mlečne ceste. Deset let kasneje je Alexander Friedmann, ruski kozmolog in matematik, izpeljal Friedmannove enačbe iz Einsteinovih enačb polja, ki so pokazale, da se vesolje morda širi v nasprotju s statičnim modelom vesolja, ki ga je takrat zagovarjal Albert Einstein.