Pišite nadaljevanje tega odstavka - V 1931 Kitajska poplave
Wuhan je bil zatočišče za žrtve poplav iz oddaljenih območij, ki so prihajale od pozne pomladi. Toda ko je bilo mesto na začetku poletja poplavljeno in po katastrofalnem propadu bremena tik pred 6. uro zjutraj 27. julija, je bilo po ocenah 782.189 mestnih prebivalcev in podeželskih beguncev brez strehe. Poplava je pokrivala območje 32 kvadratnih milj in mesto je bilo pod več stopinjami vode skoraj tri mesece. Veliko ljudi se je zbralo na poplavljenih otokih po vsem mestu, 30.000 pa se je skrilo na železniškem nasipu v osrednjem Hankouju. Zaradi pomanjkanja hrane in popolnega propada sanitarne oskrbe so kmalu tisoče ljudi začelo podlegati boleznim. Jin Shilong, višji inženir pri Agenciji za preprečevanje poplav v Hubeju, je poplavo opisal takole: "Ni bilo nobenega opozorila, samo nenadna velika vodna stena. Večina Wuhanovih stavb je bila v tistih časih le eno nadstropje visoka in za mnoge ljudi ni bilo izhoda - umrli so na desetine tisoč.... Pravkar sem prišel iz službe v glavno pisarno podjetja, v precej novo trinarasto stavbo blizu središča mesta... Ko sem slišala grozen hrup in videla, da prihaja voda, sem se zbegala na najvišje nadstropje stavbe. Bil sem v eni najvišjih in najmočnejših stavb, ki so še obstajale. Takrat nihče ni vedel, ali se bo voda spustila ali dvignila še višje. Najvišja voda je bila dosežena 19. avgusta v Hankouju, kjer je bila raven vode višja od normalne. Leta 1936, ko je naravna nesreča prizadela osrednjo Kitajsko z obsežno poplavo, ki je prizadela Hebei, Hunan, Jiangxi, Wuhan in Chongqing, ki sta jih povzročila reka Jangce in reka Huai, je Ong Seok Kim, kot predsednik odbora za zbiranje sredstev in pomoč ob nesrečah v Sitiawanu, zbral denar in materiale v podporo žrtvam.