Po umoru Julija Cezarja leta 44 pr. n. št. se je Quintus Labienus, rimski republikanski general in veleposlanik pri Partih, v državljanski vojni osvoboditeljev pridružil Brutu in Kasiju.
Po njihovem porazu se je Labienus pridružil Partom in jim pomagal v napadu na rimska ozemlja leta 40 pr. n. št. Partska vojska je prečkala Eufrat in Labienu je uspelo pritegniti rimske posadke Marka Antonija okoli Sirije, da so se zbrali za njegovo stvar. Parti so razdelili svojo vojsko in pod Pacorom osvojili Levant od feničanske obale skozi Izraelovo deželo: "Antigonus... je vzbudil Parte, da so napadli Sirijo in Palestino, [in] Judje so se goreče dvignili v podporo potomcu makabejske hiše in izgnal sovražene Idumejce s svojim marionetniškim judovskim kraljem. Boj med ljudstvom in Rimljani se je resno začel, in čeprav je Antigon, ko so ga na prestol postavili Parti, nadaljeval z izkoriščanjem in nadlegovanjem Judov, se je veselil obnove hasmonejske linije, mislil pa, da je prišla nova doba neodvisnosti. Ko sta Fazael in Hirkan II. odšla na ambasado k Partim, sta jih Parti namesto tega ujela. Antigon, ki je bil navzoč, je Hirkanu odrezal ušesa, da bi ga naredil neprimernega za véliki duhovništvo, Fazael pa je bil usmrčen.