Napisati nadaljevanje za ta odstavek - Glavna zunanjepolitična pobuda Roosevelta v prvem mandatu je bila politika dobrega sosedstva, ki je bila ponovna ocena ameriške politike do Latinske Amerike. Združene države so po razglasitvi Monroejeve doktrine leta 1823 pogosto posegle v Latinsko Ameriko, Združene države pa so zasedle več latinskoameriških narodov v banana vojnah, ki so se zgodile po špansko-ameriški vojni leta 1898. Ko je Roosevelt prevzel funkcijo, se je umaknil.
Ameriške sile iz Haitija in dosegli nove pogodbe s Kubo in Panamo, s čimer so končali status ameriških protektoratov. Decembra 1933 je Roosevelt podpisal Konvencijo o pravicah in dolžnostih držav v Montevideu, s čimer se je odpovedal pravici do enostranskega vmešavanja v zadeve latinskoameriških držav. Roosevelt je tudi normaliziral odnose s Sovjetsko zvezo, ki so jo ZDA odklonile priznati že od dvajsetih let 20. stoletja. Upal je, da se bo ponovno pogajal o ruskem dolgu iz prve svetovne vojne in odprtih trgovinskih odnosih, vendar ni bilo nobenega napredka na nobenem področju in "oba naroda sta bila kmalu razočarana v sporazum".