Napisati nadaljevanje za ta odstavek - Ko je Yazid umrl med državljansko vojno, je Zufar podprl Abd Allah ibn al-Zubayrjevo prizadevanje, da bi Umayyadom iztrgal kalifat, izgnal Umayyadskega guvernerja Jund Qinnasrina in poslal čete Qaysi, da bi podprli pro-Zubayridskega guvernerja Damaska al-Dahhaka ibn Qays al-Fihrija. Zadnji je bil ubit in Qays so ga zdrobili Umajadi in njihovi plemenski zavezniki iz Banu Kalb, tekmeci Qays, v bitki pri Marj Rahit
V 684. Po tem je Zufar ustanovil sedež v jaziranskem mestu Qarqisiya (Circesium) in vodil plemena Qays proti Kalbom, ki so jih večkrat napadli v sirski puščavi. Leta 688-689 je bil zapleten v konflikt s plemenom Taghlib v podporo svojemu Qaysi zavezniku Umayr ibn al-Hubab iz Banu Sulaym, kljub prejšnjim prizadevanjem za popravljanje njihovega sporov. Po vzdržanju treh obleganj od leta 685 do 691 se je Zufar pogajal o miru z omejadskim kalifom Abd al-Malikom (r. Mir je bil zapečaten z poroko Zufarjeve hčerke al-Rabab s kalifovim sinom Maslamom. Pod Abd al-Malikovimi nasledniki je Zufarjeva družina podedovala njegov visok položaj in ugled v vladajoči Umayadi in njegovo prevlado med Qaysi. Leta 750 je njegov vnuk Abu al-Ward vodil neuspešen Qaysijev upor proti naslednikom Omejadov, Abasidom, v katerem so bili on in več članov družine ubiti.