Napisati nadaljevanje za ta odstavek - Španska zunanja politika je bila v 1620-ih letih uspešna: vojna z Nizozemci je potekala dobro, čeprav s velikimi stroški, in je leta 1624 dosegla vrhunec z osvojitvijo ključnega mesta Breda. Do konca desetletja pa se je Filipova vlada soočila z vprašanjem, ali naj daje prednost vojni v Flandriji ali razmerju Španije s Francijo med vojno za nasledstvo Mantove (1628-1631). Filipov svetovalec je priporočil, da se prednostno odloči za vojno v Flandriji in da se ukrepa za zaščito španske ceste do Nizozemske, vendar na ceno nasprotovanja Ludvika XIII. Strateško gledano, je bila to katastrofa. Kljub svežim španskim uspehom v sredini 1630-ih <unk> zlasti zmagoslavju Filipove vlade pri dvigovanju sveže španske vojske, ki je v Nemčijo odkorakala, da bi porazila švedske protestantske sile v bitki pri Nördlingenu
Leta 1634 so povečane napetosti s Francijo naredile vojno med dvema katoličanskima državama vse bolj neizogibno. Olivares je Filipu svetoval, da bo prihajajoča vojna s Francijo vse ali nič; Španija bo zmagala ali padla glede na rezultat.