Preberite spodnji odlomek in nato odgovorite na vprašanje v istem jeziku kot odlomek:  Prehod: V 19. in 20. stoletju, preden je postalo mogoče učinkovito farmakološko zdravljenje hipertenzije, so uporabljali tri načine zdravljenja, ki so imeli številne stranske učinke: strogo omejitev natrija (na primer riža), simpatektomijo (kirurško odstranitev delov simpatičnega živčnega sistema) in pirogensko terapijo (vbrizgavanje snovi, ki povzročajo vročino, posredno zmanjšujejo krvni tlak). Prva kemikalija za hipertenzijo, natrijev tiocianat, je bila uporabljena leta 1900, vendar je imela veliko stranskih učinkov in ni bila priljubljena. Po drugi svetovni vojni je bilo razvitih več drugih sredstev, od katerih so bili najpopularnejši in razumno učinkoviti tetrametilamonijev klorid, heksametonij, hidralazin in rezerpin (iz zdravilne rastline Rauwolfia serpentina). Nobena od teh ni bila dobro prenašana. Pomemben preboj je bil dosežen z odkritjem prvih dobro prenašanih peroralnih sredstev. Prvi je bil klorotiazid, prvi tiazidni diuretik, ki je bil razvit iz antibiotika sulfanilamida, ki je bil na voljo leta 1958. Kasneje so kot antihipertenzivna zdravila razvili beta- blokatorje, blokatorje kalcijevih kanalov, zaviralce angiotenzin- pretvornega encima (ACE), blokatorje angiotenzinov receptorjev in zaviralce renina.  Vprašanje: Kakšno zdravilo je pridobljeno iz rastline Rauwolfia?
rezervine