Napišite nadaljevanje tega odstavka - Po premirju
Junija 1940 je francoski protektorat Tunizija postal del Vichy Francije, nove francoske države, ki jo je v času zasedbe Francije s strani nacistične Nemčije v drugi svetovni vojni vodil kolaborant maršal Philippe Pétain. Pod vladavino Pétainovega kolaboracionističnega režima so bili Judje iz Vichyjeve Francije in Vichyjevega Tunisa podvrženi dvema antisemitskim "Statutom Judov" (judovskim statutom z dne 3. oktobra 1940 in 2. junija 1941), tako kot Judje v celinski Franciji. Tako je diskriminatorna zakonodaja opredelila Jude, jih omejila v javni službi, v izobraževalnih ustanovah in novinarstvu ter v svobodnih poklicih (numerus clausus), jih preštevala (judovski popis) in jih prisilila, da so registrirali svojo lastnino, da bi jo kasneje arianizirali. Zato so se Judje znašli v svojem prejšnjem nižjem položaju "domorodcev" in so postali revni. Avgusta 1941 je Xavier Vallat, vodja Urada za judovske zadeve ("Commissariat Général aux Questions Juives"), prišel iz metropolitanske Francije, da bi preveril zadevo judovskega vprašanja. V članku na spletni strani Muzeja spomina na holokavst v Združenih državah Amerike (USHMM) piše: "Zgodovina holokavsta na treh francoskih ozemljih v severni Afriki (tri departmaja, 91, 92 in 93, v francoski Alžiriji, dva francoska protektorata Maroka in Tunisa) je tesno povezana z usodo Francije v tem obdobju". Učenec o holokavstu Martin Gilbert je pojasnil, da je bil preganjanje Judov v francoski Severni Afriki sestavni del holokavsta v Franciji. Francoski Maroko, Alžirija in Tunizija na evropskih ozemljih v severni Afriki so bili obravnavani kot del Evrope, kot je navedeno v francoskem in nemškem dokumentu, ki se nanaša na končno rešitev judovskega vprašanja.