Teorija je, da je sinagoga postala mesto čaščenja v regiji po uničenju drugega templja med prvo judovsko-rimsko vojno.
Drugi pa domnevajo, da so bili v helenističnem obdobju poleg templja tudi kraji za molitev. Popularizacija molitve nad žrtvovanjem v letih pred uničenjem drugega templja leta 70 n. št. je pripravila Jude na življenje v diaspori, kjer je molitev služila kot središče judovskega čaščenja.