Napisati nadaljevanje za ta odstavek - Leta 630, med življenjem islamskega preroka Mohameda, se je veliko jordanskih kristjanov pridružilo Mohamedovi vojski, ki jo je vodil njegov posvojeni sin Zeid ibn Haritha in njegov bratranec Jafar bin Abi Taleb, in se borili proti bizantinski vojski svojih pravoslavnih kristjanov v bitki pri Mutah v Karaku (zato, ker so zaradi te bitke zaslužili svoje plemensko ime "Uzaizat", kar pomeni "pomoči" in nadškof Fouad Twal sam izhaja iz teh plemen). Leta 1099, med prvo križarsko vojno, so jih križarji ob padcu Jeruzalema poleg muslimanov ubili. Kasneje, od leta 1916 do 1918, so se med velikim arabskim uporom borili z muslimanskimi Arabci proti otomanskim silam; nato so nekaj desetletij trpeli skupaj s svojimi muslimanskimi tovariši pod protestantskim kolonialnim mandatom in v izraelskih arabskih vojnah leta 1948.
Leta 1967 in 1968 so se borili z muslimanskimi Arabi proti Izraelu. Jordanski kristjani niso samo branili Jordanije, temveč so pomagali tudi pri gradnji Jordanije, igrajo vodilne vloge na področju politike, izobraževanja, zdravstva, trgovine, turizma, kmetijstva, znanosti, kulture in številnih drugih področjih.