Povzetek članka:  (CNN) Leta 1971 je fizičar konceptualiziral obstoj četrtega temeljnega elementa v elektronskem vezju, poleg treh, ki so jih takrat že uporabljali. Ime mu je bilo Leon Chua in verjel je - zaradi simetrije - da bi se lahko nekega dne zgradila dodatna komponenta, ki bi združila upor, kondenzator in induktor. Imenoval ga je "memristor", kombinacija besed spomin in upor. Za naše inženirske sposobnosti je bilo potrebno 37 let, da so dohitele to idejo. Prvi memristor je leta 2008 zgradil Hewlett Packard. In danes mnogi raziskovalci verjamejo, da bi lahko sprožil revolucijo v računalništvu. Enostavno povedano, memristor bi lahko pomenil konec elektronike, kot jo poznamo, in začetek nove dobe, imenovane "ionska". Transistor, razvit leta 1947, je glavna sestavina računalniških čipov. Deluje s pomočjo toka elektronov, medtem ko memristor elektrone povezuje z ioni ali električno nabitimi atomi. V tranzistorju, ko je tok elektronov prekinjen z, recimo, prekinitvijo napajanja, so vse informacije izgubljene. Ampak memristor se lahko spomni količine naboja, ki je tekel skozi njega, in podobno kot pomnilniška palica bo obdržal podatke tudi, ko je moč izklopljena. To lahko omogoči, da se računalniki takoj vklopijo in izklopijo kot žarnica in nikoli ne izgubijo podatkov: RAM ali pomnilnik se ne bo več izbrisal, ko se stroj izklopi, ne da bi bilo treba shraniti karkoli na trde diske, kot je to pri sedanji tehnologiji. Memistorji pa imajo še eno temeljno razliko v primerjavi s tranzistorji: oni lahko pobegnejo od meja binarne kode. Sprva se bo tehnologija večinoma uporabljala za izdelavo superhitrih pomnilniških čipov, ki vsebujejo več podatkov in porabijo manj energije. To bi samo po sebi naredilo redne računalnike veliko močnejše, vendar bi lahko po vrsti memristor prevzel tudi obdelavo. Jennifer Rupp je profesorka elektrohemičnih materialov na ETH Zürich in dela z IBM-om na izdelavi stroja na osnovi memristorja. Memristors, je poudarila,...
Memristor je nova vrsta električne komponente, ki bi lahko revolucionirala elektroniko. Prvič je bil zasnovan v sedemdesetih letih prejšnjega stoletja, dolgo preden je bilo sploh mogoče zgraditi. Raziskovalci na ETH sodelujejo z IBM-om pri memristorjih za prihodnje računalniške naprave. Čipovi na osnovi memristorjev ne bi potrebovali silicija, tako da bi lahko videli računalnike v oknih, tekstilih ali celo kavarnah.