Napisati nadaljevanje za ta odstavek - Dijon je bil nazadnje uporabljen leta 1984, in do takrat so bili turbo motorji skoraj povsod, razen Tyrrell ekipe, ki so še vedno uporabljali Cosworth V8 motor. Mednarodno vodstveno telo motošporta v tistem času, FISA, je uvedlo politiko dolgoročnih pogodb z samo eno stezo na veliko nagrado. Izbira je bila med Dijonom in Ricardom - majhna Prenoisova steza je imela avtomobile, ki so krožili v razponu 1 minuto 1 sekundo, Ricard pa je bil takrat glavni testni objekt za Formulo 1. Izbrano je bilo torej Ricard, ki je bil gostitelj dirke od leta 1985 do leta 1990. Od leta 1986 naprej je Formula 1 uporabljala skrajšano različico proge, po smrtni nesreči Elia de Angelisa na hitrih zavojih Verriereja. De Angelis ni bil poškodovan zaradi nesreče, vendar je njegov avto zajel ogenj in ni bilo šerifa, ki bi mu pomagal, saj je bila to preskusna seansa, naslednji dan pa je v bolnišnici umrl zaradi vdihavanja dima. Ti dve hitri ovinki in celoten zgornji del proge niso bili uporabljeni v zadnjih petih dirkah. Prost je tam zmagal v zadnjih treh dirkah, pri čemer je bila zmaga leta 1988 še posebej dramatična; na koncu ultrahitre Mistralove ravnice je na Curbe de Signes izginil s sodelavcem Ayrtonom Sennom in vodil vse do cilja, leta 1990 pa je več kot 60 krogov vodil italijanski Ivan Capelli in brazilski Maurício Gugelmin.
V Mehiki. Prost, ki je zdaj vozil za Ferrari, potem ko je od leta 1984 do 1989 vozil za McLaren, je v pozni dirki napadel in prehitel Capellija, da bi osvojil zmago; Gugelmin se je prej upokojil.