Izpolnite naslednji stavek: Leta 1830 je Francija podvržena julijski revoluciji, da bi izgnal reakcionarne burbonske kralje in postavil orleanskega Ludvika Filipa na prestol. V nasprotju s tem pa je vladavina kraljice Viktorije leta 1837 začela mirno. Velike evropske sile - Rusija, Avstrija, Velika Britanija in v manjšem obsegu Prusija - so bile odločene, da bodo Francijo držale pod nadzorom, zato je Francija na splošno izvajala previdno zunanjo politiko. Ludvik Filip se je zavezal z Veliko Britanijo, s katero je Francija delila najbolj podobno obliko vlade, in njenim borbenim zunanjim ministrom Lordom Palmerstonom. Louis-Philippe je v prvem letu na oblasti zavrnil priključitev Belgije med
revolucijo, namesto da bi sledili britanski liniji podpore neodvisnosti. Kljub trditvam vodilnega francoskega ministra Adolpha Thiersa leta 1839-1840, da bo Francija zaščitila vse močnejšega Muhammada Alija iz Egipta (podkralje Otomanskega cesarstva), ni prišlo nobenih okrepitev, leta 1840 pa je bil Ali, na žalost Francije, prisiljen podpisati Londonsko konvencijo. Med vladama Francoisa Guizota in Roberta Peela se je razmerje ponovno ohladilo. Leta 1846 so se ponovno razpletli, ko se je francoska vlada s Palmerstonom, ki se je vrnil na mesto zunanjega ministra, hitro strinjala, da se bosta Izabela II. in njena sestra poročila s člani dinastij Bourbon in Orléanist. Palmerston je upal, da bo uredil poroko, in britanski zgodovinarji so na "The Affair of the Spanish Marriages" na splošno gledali neugodno ("Po brezstranski sodbi zgodovine je bila univerzalno obsojena"), čeprav so v zadnjih letih sprejeli bolj sočutljiv pogled.