Po izbruhu druge svetovne vojne se je Hunt prostovoljno prijavil kot vodnik v Kraljevski inženirji in služil v
Bitke pri Narviku (del norveške kampanje) aprila-maja 1940. Do leta 1944 je dobil poveljstvo in kot kapitan poveljeval petnajstim trajektom Rhino na Gold Beachu na dan D. V štirih mesecih je vseh štirideset štirih teh plovil za izkrcanje na obalo prineslo 93.000 enot (tenkov, topov in vozil) in 440.000 ton vojaških zalog. V zadnjih šestih mesecih vojne v Evropi je skupaj z nizozemskim hidravličnim inženirjem poročnikom C. L. M. Lambrechtsenem van Ritthemom svetoval glavnemu inženirju druge armade, brigadirju "Gingerju" Campbellu, o "protivnem prečkanju vodnih ovir", tako da je bil najdaljši plavajoči Baileyjev most druge svetovne vojne zgrajen v Gennepu na Nizozemskem. Ta most čez reko Maas (Meuse) je bil dolg in je bil odprt 19. februarja 1945.