Povzetek članka:  Omoa, Honduras (CNN) Alexis González hodi počasi in z nekaj oklevanja, s pomočjo zunanje stene svoje hiše za ravnotežje. "Na protezo se navadim", pravi 16-letnica. Poskuša se nasmehniti, vendar se mu na obrazu hitro vrne izraz žalosti. Ko je imel 15 let, je González sprejel odločitev, ki mu je za vedno spremenila življenje. Odšel je iz Omoe, revne vasice v Hondurasu, z sanjami, da bo prišel v Združene države. Na koncu potovanja -- približno 2500 kilometrov čez Mehiko in Gvatemalo -- je videl upanje, šolo, službo in priložnost, da pošlje denar domov. "Včasih nimamo niti hrane, da bi jedli, jaz pa sem si želela tudi visokošolsko izobrazbo", pravi González. Njegova mati je sama vzgajala devet otrok in delala v restavracijah in na bližnjih poljih. Živeli so v eni sobi, v hiši z zemljo, ki je bila zgrajena na strmem in blatnem hribu. Piščanci, ki so jih vzgajali za hrano, so potovali okoli stavbe. González pravi, da je njegov oče zapustil družino, ko je bil še majhen fantek. Ko je Gonzalez odšel januarja 2014, ni prosil mami za dovoljenje. Samo pismo je pustil, v katerem ji je povedal o svojih načrtih. "Ne bi ga pustil oditi", pravi njegova mati Mercedes Meléndez. Ko je odšel, sem ga povsod iskala. Povedala je, da je celo odšla v Corinto na meji med Hondurasom in Gvatemalo, da bi vprašala oblasti, ali so ga videli. González pravi, da je z bratrancem v najstniških letih potoval po kopnem skozi Honduras in Gvatemalo. Vzeli so avtobus, na nekaterih mestih pa so tudi hodili ali stopirali. Ko sta prišla v Mehiko, sta se vkrcala v tovorni vlak, ki ga migranti imenujejo Zver. Migranti dobijo tvegano, vendar brezplačno vožnjo, če se oklepajo zunanjosti vlaka. Nasilne tolpe se včasih vkrcajo na vlak, da posiljujejo, oropajo in ubijajo priseljence. Tiste, ki nimajo denarja, da bi plačali gangsterjem, vržejo stran, včasih na smrt v globoke soteske ali ostre skale. Gonzalez pravi, da se ni nikoli spopadel z nobeno tolpo. Zdi se, da se mu z bratrancem nekaj časa dobro gre. Že nekaj dni so potovali z vlakom in bili navdušeni...
Honduranski najstnik pove, kako je izgubil nogo, ko je skušal priti v ZDA. Padel je iz vlaka, ki je potekal skozi Mehiko. To potovanje so poskusili tudi na tisoče drugih obupanih otrok.