Napišite nadaljevanje za ta odstavek - Medtem ko se zdi, da nekatere ideologije samouprave, ki so jih sprejeli comuneros, napovedujejo kasnejše demokratične vstaje proti španski kolonialni vladavini, zlasti med podeželsko vejo upora, zgodovinarji Adalberto López in James Schofield Saeger opozarjata, da bi bilo napačno, če bi tej očitni podobnosti dali preveč teže. Po besedah Saegara je bil upor veliko bližje tradicijam 16. in 17. stoletja in "je bil predvsem lokalni upor, ki so ga vodile lokalne interesne skupine in ki ni imel nobene zveze z pomembnimi spremembami v španskem cesarstvu, ki so se začele v 18. stoletju". Imel je malo skupnega z vstajo Comuneros iz Nove Granade ali vstajo Túpaca Amaruja II.
To se je zgodilo leta 1780. López se strinja, da upor Comuneros ni bil "resnična revolucija", katere cilj je bila temeljna sprememba v Paragvaju; večina Paragvajcev se je videla kot zveste služabnike krone in niso poskušali temeljito spremeniti politične ali gospodarske strukture pokrajine. Namesto tega so poskušali uveljaviti nadzor nad jezuiti, ki so jih obravnavali kot podkopalce pokrajine in poslabševalce revščine.