Napisati nadaljevanje za ta odstavek - v svoji knjigi "1971 Dejstvo in fikcija", Hashmi piše o političnih dogodkih in okoliščinah, ki so obkrožale konflikt vzhodnega Pakistana leta 1971
-Kaj? Po besedah Hashmija šejk Mujibur Rahman ni nikoli nameraval, da bi se Bangladeš ločil; namesto tega ga je izkoristil kot sredstvo za "povečanje praga" z Islamabadom in sprejel predsednika Yahya Khana, da se strinja z njegovimi zahtevami <unk> Vendar pa je situacija dosegla "točko brez vrnitve". Piše tudi, da sta nekdanji predsednik Ayub Khan in premier Zulfikar Ali Bhutto že leta 1966 vedela, da "vzhodni Pakistan ne more ostati del Pakistana dolgo časa". Po koncu vojne je kitajski premier Zhou Enlai Bhutto dejal: "Ne skrbi... glej dolgoročno, kdo ve, kaj se bo zgodilo na podcelini čez 50 let, 70 let, 100 let!" Po tem, ko je Pakistan priznal Bangladeš in je šeik Mujibur Rahman leta 1974 obiskal Lahore, da bi se udeležil drugega islamskega vrha, sta se Bhutto in Mujib pogovarjala, v kateri je prvi dejal: "Ti si nemočen! Ne moreš sprejeti nobene odločitve brez odobritve Indire Gandhi!" In ta je rekel: "Bhutto "sahib", ne žali me... preveč dobro veš, da je vse, kar se je zgodilo, zaradi tebe!".