V svoji knjigi Bernard Cornwell povzema mnenja več zgodovinarjev, da je bila Soultova prisotnost v Severni vojski eden od več dejavnikov, ki so prispevali k Napoleonovem porazu, zaradi sovraštva med njim in maršalom Michel Neyjem, drugim višjim poveljnikom, in ker Soultu kljub izkušnjam kot vojaki ni manjkalo upravnih spretnosti svojega predhodnika maršal Louis-Alexandre Berthier. Najbolj očiten primer tega je bil njegov pisni ukaz, v skladu z Napoleonovimi navodili, maršal Emmanuel de Grouchyju, da postavi svoje sile na levi bok britanske vojske, da bi preprečil okrepitev Prusov. Cornwell označuje besedilo Soultovega ukaza za "skoraj neprobojno nesmiselno", Grouchy pa je napačno razlagal ukaz in namesto tega marširal proti pruski straži na
Wavrejeva.