Napisati nadaljevanje za ta odstavek - Pred osvojitvijo Rimskega cesarstva so v Veliki Britaniji in na Irskem živeli keltski priseljenci z evropske celine, ki pa niso pustili nobene zapisane zgodovine prava. Blizu konca rimske republike leta 55 in 54 pr. n. št. je nekdanji konzul in poveljnik legije Julij Cezar napadel Britanijo.
med širšimi galijskimi vojnami. To ni zagotovilo trajne okupacije, saj se je Cezar vrnil v Rim, postal diktator in bil umorjen. Republika se je preoblikovala v cesarstvo, ko je cesarjev naslednik Avgust prevzel oblast leta 27 pr. n. št. V vladavini Avgustove žene Livije, vnukove Claudija, je bila Britanija osvojena od leta 43 n. št. Pod rimsko nekodificirano ustavo je rimsko Britanijo upravljal guverner, ki je bil običajno član senata, vendar ga je imenoval cesar zaradi njihove vojaške uspešnosti. Londinium je bil provinčna prestolnica s 60.000 prebivalci, Britanija pa je bila kosmopolitska družba s približno 3 milijoni prebivalcev. Rimski zakon je temeljil na gospodarstvu sužnjev in je bil zelo militariziran. Hadrian je zgradil zid od leta 122 kot del meja cesarstva, vendar ga je Antoninus Pius kmalu od leta 142 premaknil na sever. Konstantin Veliki je bil leta 306 v Yorku, ko je odšel, da bi uveljavil svoj naslov cesarja. Konstantin je leta 312 napadel Rim in leta 313 izdal milanski edikt. To je sprožilo vrsto dogodkov, kjer je Cerkev prevzela vse več moči nad zakonom. Toda pod stalnim napadom je cesarstvo začelo propadati in Britanija je bila leta 407 zapuščena. Niti Teodosijev zakonik iz leta 438, niti veliki "Corpus Juris Civilis" Justinijana I. leta 534 niso bili vključeni v britanske zakone.