Ko je prišla novica, da so Mongoli leta 1260 prečkali Jordansko reko, je sultan Qutuz s svojimi silami nadaljeval proti jugovzhodu proti 'Goliatovemu izviru' (znanemu v arabščini kot 'Ain Jalut') v Jezreelski dolini. V bitki pri Ain Jalutu so se soočili z mongolsko vojsko, ki je imela približno 20.000 mož.
in se nemilosrdno boril več ur. Mameluški voditelj Baibars je večinoma uporabljal taktiko "preteči in pobegniti", da bi mongolske sile privabil k zasledovanju. Baibars in Qutuz sta večino svojih sil skrila v hribih in čakala v zasedi, da se bodo Mongoli približali. Mongolski voditelj Kitbuqa, ki ga je že izzval stalno beg Baibarsovih in njegovih vojakov, se je odločil, da bo z vsemi svojimi vojaki korakal naprej po sledi beguncev Egipčanov. Ko so Mongoli dosegli višav, so se Egipčani pojavili iz skrivališč, Mongoli pa so se znašli obkroženi s sovražnimi silami, saj so jih skrivne čete napadle s strani, Qutuz pa je napadel mongolsko zadnjico. Ocenjujejo, da je egiptovska vojska imela med 24.000 in 120.000 mož. Mongoli so se izmuznili iz pasti in celo začasno uspešno napadli, vendar je bilo njihovo število tako zmanjšano, da je bil izid neizogiben. Skoraj celotna mongolska vojska, ki je ostala v regiji, vključno s Kitbukom, je bila tistega dne bodisi ubijena bodisi ujetna. Bitka pri Ain Djalutu je bila za mongolsko osvajanje vrhunec.