Do leta 1976 je laburistična vlada izgubila večino treh sedežev, ki jo je osvojila na splošnih volitvah leta 1974 po seriji porazov na dopolnilnih volitvah, zaradi česar je bilo njeno preživetje odvisno od podpore SNP. V položaju kraljevskega oblikovalca je SNP imenoval samoupravo za Škotsko kot svojo ceno. Konzervativna opozicija je v škotski zakonodajalni predlog prinesla preostanek, vendar je bil leta 1978 sprejet predlog zakona o referendumu o ustanovitvi delegirane zakonodajne skupščine za Škotsko. Vendar pa je laburistični poslanec George Cunningham vstavil spremembo, ki zahteva, da predlog odobri 40% vseh registriranih volivcev, da bi začel veljati. V praksi je to obsojalo vzrok za lastno vladavino, saj je predlagani škotski parlament zagotovil večino 51,6% na skupnem zasedanju.
Referendum, udeležba 63,7% pomeni samo 32,9% volivcev je odobril zakon. Posledično je SNP umaknil podporo laburistični vladi.