Komunisti pod vodstvom Nur Muhameda Tarakija so prevzeli oblast v Afganistanu.
27. aprila 1978. Novi režim, razdeljen med Tarakijevo ekstremistično frakcijo Khalq in bolj zmerno Parcham, je decembra istega leta podpisal pogodbo o prijateljstvu s Sovjetsko zvezo. Tarakijeva prizadevanja za izboljšanje sekularnega izobraževanja in prerazdelitev zemljišč so spremljala množična usmrtitve (vključno z mnogimi konzervativnimi verskimi voditelji) in politično zatiranje, ki je bilo brez primere v afganistanski zgodovini, kar je sprožilo upor mudžahedinov.