Napišite nadaljevanje za ta odstavek - Prihod perestrojke je Abhazom omogočil izhod, da izrazijo svoje nezadovoljstvo s svojim statusom v Gruziji. Leta 1988 je bilo pismo, ki so ga podpisali vodilni Abhazijci, posredovano Mihailu Gorbačovu in sovjetski vodji. V njem so opisane pritožbe Abhazov in trdili, da so kljub koncesijam iz leta 1978 avtonomijo v regiji v veliki meri prezrli. Končal je z zahtevo, da se Abhazija odstrani iz Gruzijske SSR in da se obnovi kot polna sovjetska republika, podobna SSR Abhaziji. Po tem je marca 1989 sledila Deklaracija iz Ljčnega, ki je bila dokument, ki ga je podpisalo približno 37.000 ljudi. To je privedlo do protestov v Gruziji, ki so vrhunec dosegli v velikem protisovjetskem in pro-gruzijskem shodu za neodvisnost v Tbilisiju 9. aprila 1989, ki so ga nasilno razpršili.
Sovjetsko ministrstvo za notranje zadeve, ki je povzročilo smrt dvajsetih, večinoma mladih žensk, in poškodovanje na stotine demonstrantov. Tragedija 9. aprila je odstranila zadnje sledove verodostojnosti sovjetske vlade v Gruziji in mnoge Gruzijce potisnila v radikalno nasprotovanje Sovjetski zvezi ter poslabšala etnične napetosti med Gruzijci in drugimi skupinami, zlasti Abhazi in Oseti. Nadaljnji nemiri v Sukhumiju, ki so nasprotovali ustanovitvi podružnice državne univerze v Tbilisiju, so poslabšali abhaški nacionalizem.