Izpolnite naslednjo frazo: Razvoj v osemdesetih letih prejšnjega stoletja je veliko prispeval k temu, da je Bernhard Steinberger potrdil svoje dolgoletne diagnoze vzhodnemaškega gospodarskega modela. V teh državah so sovjetsko sponzorirane države vzhodne Evrope tradicionalno lahko trgovale. Vzhodna Nemčija je v šestdesetih in sedemdesetih letih prejšnjega stoletja uživala skoraj monopol v težkem inženirstvu in drugih "tehničnih" proizvodnih sektorjih, toda v osemdesetih letih prejšnjega stoletja, ko se je težka industrija v Sovjetski zvezi začela modernizirati, so vzhodnemaški prodajalci na skupnih izvoznih trgih začeli srečevati sovjetske tovariše ne kot partnerje, temveč kot trgovske tekmece. Država je bila vse bolj odvisna od različnih prikritih zahodnemaških subvencij, zato ji je zmanjkalo gotovine in kreditov. Po letu 1985 so vetrovi sprememb, ki so puhali iz vseh krajev, moskovski Kreml zapustil vse bolj geriatrične politične voditelje Vzhodne Nemčije, ki so se počutili izolirane in negotove glede prihodnosti (čeprav se je njihova zavezanost "tradicionalnemu" socializmu zdela trdna). Ko so protestniki v novembru 1989 prebili berlinski zid, je hitro postalo jasno, da sovjetske enote, ki so bile pripravljene, niso imele ukazov, da bi posredovale v imenu status quo. Ne bi se ponovilo.
Leta 1953. Dogodki so se odvijali po svoje. V tem kontekstu je 15. januarja 1990 Bernhard Steinberger videl priložnost, da obnovi svojo kampanjo za pravičnost z prošnjo na Vrhovno sodišče v Vzhodnem Berlinu za "pregled sodb proti Harichu, Steinbergerju in Hertwigu". Spet je povzel svoje ideje o reformi iz leta 1956, ki so se preprosto vrtele okoli vse bolj glavnih ciljev za de-stalinizirano socialistično stranko in ustanovitev demokratične vzhodno nemške države.