Pred svojo neodvisnostjo oktobra 1953 je Laos skoraj popolnoma brez profesionalnega vojaškega šolskega sistema <unk> častnikov, podčastnikov (NCO) in šol za osebje, ter šol za usposabljanje tehnikov in podružnic <unk> za svoje oborožene sile in se je močno zanašal na tujo pomoč za usposabljanje svojega osebja. Začetkom 50. let prejšnjega stoletja so laoske častnike in izbrane vojakove pošiljali v tujino, da bi obiskoval specializirane tečaje in napredne šole, in ta praksa se je nadaljevala skozi 60. in zgodnje 70. leta prejšnjega stoletja. Vendar pa se je v zadnjih letih prve indočinske vojne postopoma začela oblikovati majhna avtohtona infrastruktura za usposabljanje (ki so jo sprva vodili izključno Francozi) in ko je laoska državljanska vojna začela, je bila na Laosu še vedno prisotna.
S pomočjo ameriških programov pomoči so ga razširili, večino usposabljanja pa so izvajali ameriški svetovalci.