Napišite nadaljevanje tega odstavka - Prejšnji britanski napad na Tarant
Pearl Harbor, ki je pogosto navdih za napad na Pearl Harbor, je dosegel svoj strateški cilj, ki je bil precej manjša operacija, ki je povzročila veliko manj uničenja. Italijanska flota ni samo izgubila v eni noči polovico svojih glavnih ladij, temveč je tudi "Regia Marina" takoj prenesla svoje nedotaknjene ladje iz Tarenta v Neapelj, da bi jih zaščitila pred podobnimi napadi, dokler obramba v Tarentu (predvsem protitorpedne mreže) ni bila prenesena na ustrezno raven, da bi jih zaščitila pred nadaljnjimi napadi iste vrste (kar se je zgodilo med marcem in majem 1941). Po Tarantu se je ravnovesje moči obrnilo na britansko sredozemsko floto, ki je zdaj imela več operativne svobode: ko so bili prej prisiljeni delovati kot ena enota, da bi se izenačili z italijanskimi glavnimi ladjami, so se zdaj lahko razdelili v dve bojni skupini; vsaka je bila zgrajena okoli ene letalonosilke in dveh bojnih ladij. Izkazalo se je, da so bile bojne ladje bolj uporabne na Sredozemskem morju kot pa na Pacifiku. Poleg tega so bile starejše ameriške bojne ladje prepočasne za spremljanje letalskih prevoznikov in so bile uporabljene predvsem kot ognjena podpora za amfibijske operacije. Čeprav je bila ameriška pacifiška flota v Pearl Harboru potopljena s petimi od osmih bojnih ladij (tri od njih so bile trajno izgubljene), je to pomenilo odvisnost od nedotaknjenih letalonosilk za ofenzivne operacije proti Japoncem.