Izpolnite naslednjo frazo: Ruska cesarica Katarina in pruski kralj Frederik II. sta povzročila konflikt med člani Sejm in kraljem zaradi državljanskih pravic verskih manjšin, kot so protestanti in grški pravoslavci, katerih položaji, ki so jim bili z Varšavsko konfederacijo leta 1573 zagotovljeni enakopravni s katoliško večino, so se znatno poslabšali. Katarina in Friderik sta razglasila svojo podporo "šlahti" in njunim "svoboščinam" in oktobra 1767 sta se ruska vojska zbrala zunaj Varšave v podporo konzervativni konfederaciji Radom. Kralj in njegovi privrženci so imeli le malo izbire, ampak da se strinjajo z ruskimi zahtevami. V času
Repnin Sejm (imenovan po neuradno predsedovalnem ruskem veleposlaniku Nikolaju Repninu) je kralj sprejel pet "večnih in nespremenljivih načel", ki jih je Katarina prisegla, da jih bo "za vselej varovala v imenu poljskih svoboščin": izvolitev kraljev, pravica do "liberum veta", pravica do odpovedi zvestobi in vzpostavitve upora proti kralju ("rokosz"), izključna pravica "szlachte" do položaja in zemljišča ter moč lastnikov zemljišč nad svojimi kmeti. Tako so bile vse privilegije ("zlate svoboščine") plemstva, ki so Commonwealth naredili nereguliran, zagotovljene kot nespremenljive v kardinalnih zakonih. Kardinalne zakone in pravice "verskih nasprotnikov", ki jih je sprejel Repnin Sejm, je osebno jamčila cesarica Katarina. S temi zakonskimi akti je Rusija prvič uradno posegla v ustavne zadeve Skupnosti.