Izpolnite naslednjo frazo: Ayyubidska vladavina (in neodvisnost) se je končala z mongolsko invazijo na Sirijo leta 1260, v kateri so Mongoli pod vodstvom Kitbuqaja vstopili v mesto 1. marca 1260, skupaj z armenskim kraljem Hethumom I. in princem Antiohije Bohemondom VI. Zato so prebivalci Damaska prvič po šestih stoletjih videli tri krščanske potentate, ki so zmagali po svojih ulicah. Vendar pa je po mongolskem porazu v
Ain Jalut 3. septembra 1260, Damask je bil zajet pet dni pozneje in postal provincialna prestolnica mameluškega sultanata, ki je vladal iz Egipta, po umiku Mongolov. Po zmagi v bitki pri Wadi al-Khaznadarju so Mongoli pod vodstvom Ghazana deset dni oblegali mesto, ki se je predalo med 30. decembrom 1299 in 6. januarjem 1300, čeprav se je njegova citadele upirala. Ghazan se je februarja umaknil z večino svojih sil, verjetno zato, ker so mongolski konji potrebovali krmo, in za seboj pustil približno 10.000 jezdecev pod mongolskim generalom Mulayem. Okolo marca 1300 se je Mulaj s svojimi konjeniki vrnil v Damask, nato pa je sledil Ghazanom nazaj čez Eufrat. Maja 1300 so se egiptovski Mamelukovi vrnili iz Egipta in brez bitke povrnili celotno območje. Aprila 1303 so mamelukom uspelo premagati mongolsko vojsko, ki sta jo vodila Kutlushah in Mulay skupaj z njihovimi armenskimi zavezniki v bitki pri Marj al-Saffar, da bi končali mongolske invazije na Levant. Kasneje je črna smrt leta 1348 <unk> 1349 ubila kar polovico prebivalstva mesta.