Napisati nadaljevanje za ta odstavek - Zaradi judovske upornosti, slabega oglaševanja zaradi omejitve judovskih priseljencev v Palestino, nesprejemanja delitve države (kot je predlagal Združeni narodi) med arabskimi voditelji in stroškov ohranjanja 100.000 vojakov v Palestini je britanska vlada zadevo posredovala Združenih narodom. Septembra 1947 so se Britanci odločili za prekinitev mandata. Novembra 1947 je Generalna skupščina Združenih narodov sprejela resolucijo, s katero je odobrila načrt Združenih narodov za delitev Palestine. Medtem ko je judovska agencija pod Ben-Gurionom sprejela, so Arabci zavrnili načrt in državljansko vojno v mandatski Palestini v letih 1947 in 1948.
Izbruhnila je. Ben-Gurionova strategija je bila, da se Hagana drži vseh položajev brez umika ali predaje in nato začne ofenzivo, ko se bodo britanske sile evakuirale do te mere, da ne bo več nevarnosti britanske intervencije. Ta strategija je bila uspešna in maja 1948 so judovske sile v državljanski vojni zmagale. 14. maja 1948, nekaj ur pred uradnim prenehanjem britanskega mandata, je Ben-Gurion na slovesnosti v Tel Avivu razglasil izraelsko neodvisnost. Nekaj ur pozneje je država Izrael uradno nastala, ko se je britanski mandat 15. maja končal. Arabsko-izraelska vojna leta 1948 se je začela takoj po tem, ko so številne arabske države napadle Izrael.