Napisati nadaljevanje za ta odstavek - Sirima-Shastri pakt iz leta 1964 in Indira-Sirimavo dopolnilni sporazum iz leta 1974 sta odprla pot za vrnitev 600.000 oseb indijskega porekla v Indijo. Še 375.000 ljudi je bilo sprejeto kot državljani Šrilanke, zaradi česar so vstopili v politiko. Ti sporazumi o vrnitvi so bili predhodniki uničenja te skupnosti, ki se je razvila v sestavljeno skupino z lastno kulturo. V petdesetih in šestdesetih letih prejšnjega stoletja je ta skupnost zahtevala izobraževanje in priznanje svoje edinstvene kulture. To je prineslo pojav zavesti skupnosti in obrtnika posebne skupnosti. Začelo se je pojavljati izobraženo srednje razred, ki so ga sestavljali učitelji, sindikalci in drugi strokovnjaki. Za socialno izboljšanje in povečanje izobraževalnih zmogljivosti je bila organizirana močna kampanja. Naraščal je duh odpornosti. Ljudje so uničili indijske potne liste in niso hoteli iti v Indijo. Repatriaciji so se upirali. Mednarodno mnenje je bilo zaskrbljeno zaradi odvzema državljanskih pravic. Ljudje na plantažah, ki niso bili pripravljeni oditi, brez zemlje, katere lastnino so zgradili. Pripravljeni so bili na bratovščino med Sinhalesi in sprejemanje vodstva Šrilanke v sindikalnem gibanju. Na splošnih volitvah leta 1977 so lahko izbrali 11 kandidatov. To je pripomoglo k nastanku plantažnih ljudi kot politične sile, vendar so se soočili s komunalnim nasiljem leta 1977, 1983
in leta 2000. Leta 1984/85 je vlada UNP vsem brezdomcem podelila pravico do državljanstva, da bi ustavila poseg Indije v srilske zadeve. Savumiamoorthy Thondaman je bil ključnega pomena pri uporabi te volilne moči za izboljšanje socialno-ekonomskih razmer tamilskih hribov. Stanje vrnjenih oseb v Indiji ni bilo dobro.