Po Paulovi smrti leta 1801 se je vrnil v službo in 31. avgusta istega leta imenovan za poveljnika Fanagorijskega granatnega polka. Sodeloval je v vojni tretje koalicije in se boril v Langeronski koloni na
Austerlitz, kjer je bil nagrajen z Redom svete Ane 1. razreda; zgodovinar bitke pravi: "Kamenskijeva brigada 1 je presegla v zelo težki situaciji... [On] se je izkazal s svojim redkim zgledom pobude in učinkovitega posredovanja v kritični točki bitke". 27. junija 1806 je bil povišan v general-poveljnika in dobil poveljstvo 12. divizije. Pridružil se je moldavski vojski in sodeloval v drugi rusko-turški vojni, v kateri je sodeloval v akcijah v Brăila, Constanţa, Babadag in Varna. Leta 1810 je služil pod svojim mlajšim bratom, generalom Nikolajem Kamenskijem, in se je odlikoval v bitki pri Pazardžiku, zaradi česar je bil povišan v generala. 4. avgusta je premagal turško vojsko v bitki pri Šumli in je bil nagrajen z redom svetega Jurija (2. razred). 7. septembra 1810 je poveljeval ruski levi kril v bitki pri Batinu v severni Bolgariji. Leta 1812 je Kamenski poveljeval korpusu v vojski generala Aleksandra Tormasova in sodeloval v bitkah pri Kobrynu in Gorodečni. Kljub temu se je sprl z Tormasovom in pozno v letu vzel dolg dopust.