Fox je pozdravil francosko revolucijo leta 1789, saj jo je razlagal kot pozno kontinentalno imitacijo britanske slavne revolucije leta 1688. Kot odgovor na napad na Bastiljo
14. julija je slavno izjavil: "Kakšen največji dogodek, ki se je kdaj zgodil na svetu! In kako najboljši!" Aprila 1791 je Fox v parlamentu dejal, da "občuduje novo ustavo Francije, ki je bila v celoti obravnavana kot najbolj čudovita in slavna zgradba svobode, ki je bila postavljena na temeljih človeške integritete v katerem koli času ali državi". Tako je bil nekoliko zmeden zaradi odziva svojega starega prijatelja Wiga Edmunda Burkea na dramatične dogodke na drugi strani La Manche. Burke je v svojem delu "Reflections on the Revolution in France" opozoril, da je bila revolucija nasilna upor proti tradiciji in pravi avtoriteti, ki so jo motivirale utopične, abstraktne ideje, ki niso povezane z resničnostjo, kar bi vodilo v anarhijo in končno diktaturo. Fox je prebral knjigo in ugotovil, da je "zelo slabega okusa" in "v prid toryjevskim načelom", vendar se je za nekaj časa izognil pritiskanju na zadevo, da bi ohranil svoj odnos z Burkeom. Radikalni whigi, kot je bil Sheridan, so z Burkom v tem trenutku lažje prekinili.