Napisati nadaljevanje za ta odstavek - Čeprav se je holokavst v vsej svoji grozoti razvil šele v zgodnjih 40-ih letih, je bilo že dolgo pred tem jasno, da se bo položaj v Nemčiji samo poslabšal, še posebej za Žide. Konec tridesetih let prejšnjega stoletja so Olievensteinovi pobegnili v Francijo. Do leta 1942 je francoska marionetska vlada začela zbirati Jude v južni polovici Francije, kjer se je večina zbrala, da bi pobegnila iz zasedene severne Francije (približno 50% Judov v metropolitanski Franciji je bilo v tem času beguncev iz Nemčije ali z ozemelj, ki so jih nedavno zavzele nemške sile.) Za tiste, ki so jih zbrali, je sledila deportacija v nemška taborišča smrti. Olievensteinovi pa so se izginotju izognili tako, da so pobegnili iz Nemčije v Francijo, zdaj pa so se izginotju izognili drugič, ko so zavrnili izpolnjevanje vladne zahteve, da bi se Judje morali identificirati tako, da vedno nosijo rumeno zvezdo, kjer bi jo lahko videli. Po otroštvu, ki ga je naučil, da prikrije svoje judovsko poreklo, ko se je nočna mora končala
Družina Clauda Olievensteina se je naselila v Parizu, mesto, ki ga je kmalu ljubil: "Zdaj smo imeli svoj prostor na svetu. Imali smo pravico biti sami, "judovski problem" ni več obstajal". V Parizu je Claude Olievenstein študiral psihiatrijo. Kot mladenič se je kratko pridružil mladim komunistom, vendar je bil na koncu izključen. Postal je eden od voditeljev zveze francoskih judovskih študentov: njegova judovska identiteta mu je bila vedno zelo pomembna.