Mens den videnskabelige undersøgelse af sprog er kendt som lingvistik og generelt betragtes som en samfundsvidenskab, en naturvidenskab eller en kognitiv videnskab, er studiet af sprog stadig centralt for humaniora. En god del af det tyvende og det enogtyvende århundredes filosofi er blevet viet til analyse af sprog og til spørgsmålet om, hvorvidt, som Wittgenstein hævdede, mange af vores filosofiske forvirringer stammer fra det ordforråd, vi bruger; litterær teori har udforsket de retoriske, associative og ordnende funktioner i sproget; og historiske lingvister har studeret sprogets udvikling over tid. Litteratur, der dækker en række forskellige sprogbrug, herunder prosa (såsom romanen), poesi og drama, ligger også i hjertet af den moderne humaniora.
litteratur på dette sprog, samt selve sproget