Skriv en fortsættelse til dette afsnit - Det 19. århundrede blev domineret af den ungarske kamp for uafhængighed og modernisering. Det nationale oprør mod Habsburgerne begyndte i den ungarske hovedstad i 1848
og blev besejret halvandet år senere, med hjælp fra det russiske imperium. 1867 var året for forsoningen, der førte til Østrig-Ungarns fødsel. Det gjorde Budapest til hovedstad i et dobbeltmonarki. Det var dette kompromis, der åbnede den anden store fase af udviklingen i Budapests historie, der varede indtil Første Verdenskrig. I 1849 blev kædebroen, der forbinder Buda med Pest, åbnet som den første permanente bro over Donau, og i 1873 blev Buda og Pest officielt slået sammen med den tredje del, Óbuda (Gamle Buda), og dermed skabte den nye metropol Budapest. Den dynamiske by Pest blev landets administrative, politiske, økonomiske, handelsmæssige og kulturelle centrum. Etniske ungarere overgik tyskerne i anden halvdel af det 19. århundrede på grund af massevandring fra det overbefolkede landlige Transdanubien og den store ungarske slette. Mellem 1851 og 1910 steg andelen af ungarere fra 35,6% til 85,9%, ungarsk blev det dominerende sprog, og tysk blev trængt ud. Andelen af jøder nåede sit højdepunkt i 1900 med 23,6%. På grund af byens velstand og det store jødiske samfund i begyndelsen af det 20. århundrede blev Budapest ofte kaldt det "jødiske Mekka" eller "Judapest".