Skriv en fortsættelse til dette afsnit - I 810 kom kaliffen al-Amin og hans bror, Al-Ma'mun, i konflikt med hinanden, hvilket senere førte til en borgerkrig; i januar 811 begyndte al-Amin formelt den store abbasidiske borgerkrig
Da han udnævnte Ali ibn Isa som guvernør i Khurasan, satte ham i spidsen for en usædvanlig stor hær på 40.000, hentet fra en elite gruppe kendt som "abna", og sendte ham til at afsatte al-Ma'mun. Da Ali ibn Isa drog til Khurasan, tog han angiveligt et sæt sølvkæder med, hvormed han kunne binde al-Ma'mun og bære ham tilbage til Bagdad. Nyheden om Ali's nærvær bragte Khurasan i panik, og selv al-Ma'mun overvejede at flygte. Den eneste militære styrke, han havde til rådighed, var en lille hær på omkring 4.000-5.000 mand under Tahir. Tahir blev sendt for at konfrontere Ali's fremrykning, men det blev bredt betragtet som næsten en selvmordsmission, selv af Tahirs egen far. De to hære mødtes ved Rayy, på de vestlige grænser af Khurasan, og det efterfølgende slag (3 juli 811) resulterede i en knusende sejr for Khurasanis, hvor Ali blev dræbt og hans hær opløstes på sin flugt vest.