Skriv en fortsættelse til dette afsnit - Burns kommanderede Philadelphia-brigaden i lidt over et år (oktober 1861-november 1862), især under McClellan's Peninsular Campaign i foråret og sommeren 1862. Han ledte brigaden i en central rolle i slaget ved Savage Station (29. juni), en bagguardaktion, der blev udkæmpet for at beskytte Army of the Potomac, da den trak sig tilbage fra Richmond. På trods af at have modtaget et smertefuldt ansigtssår, afviste Burns og hans brigade med succes et konfødereret angreb og tillod Unionens tilbagetrækning at fortsætte uden indblanding. Hans brigade spillede en anden vigtig rolle i slaget ved Glendale den følgende dag, hvor de afværgede et konfødereret angreb, der allerede havde slået en unionsafdeling i stykker, og hjalp med at forhindre, at den udspændte unionshær blev skåret i to. Måske hans største bidrag til historien skete tidligere i kampagnen; under slaget ved Fair Oaks
(31. maj) havde Burns beordret sine mænd til at hjælpe et artilleribatteri der var blevet fast på en skrøbelig plankebro over en oversvømmet flod. Burns' mænd hjalp med at flytte kanonen fra broen og gennem mudderet på den anden side, hvilket gjorde det muligt for batteriet at være på plads i tide til at spille en væsentlig rolle i at drive det sidste konfødererede angreb af dagen. Endnu vigtigere var, at et skud affyret af det batteri alvorligt sårede den konfødererede general Joseph E. Johnston, som blev erstattet efter slaget af Robert E. Lee.