I middelalderen blev Englands konger betjent af en gejstlig kaldet "kongens kontorist" og senere "sekretær", som håndterede deres korrespondance. Indtil kong Henrik VIII's regeringstid var der normalt kun én sekretær, men under ham opstod en anden. På Elizabeth I's tid (1558-1603) fik disse mænd titlen "statssekretær". Med kabinetsregeringen efter 1688 overtog statssekretærerne højere opgaver. Deres poster blev kendt som statssekretær for det nordlige departement og statssekretær for det sydlige departement. Begge behandlede indenrigsspørgsmål, men de delte udenrigsspørgsmål, så den ene behandlede de protestantiske stater i det nordlige Europa og den anden med de romersk-katolske stater i det sydlige Europa.
1558 <unk> 1603