Skriv en fortsættelse til dette afsnit - Da presset for afkolonisering steg, forsøgte de afgående koloniale regimer at overføre magten til moderate og stabile lokale regeringer, der var forpligtet til fortsat økonomiske og politiske bånd med Vesten. Politiske overgange var ikke altid fredelige; for eksempel brød vold ud i engelsktalende sydlige Cameroun på grund af en upopulær union med fransktalende Cameroun efter uafhængigheden fra disse respektive nationer. Kongokrisen
Det blev opløst med opløsningen af den belgiske Kongo, efter at den nye kongolesiske hær havde gjort mytteri mod sine belgiske officerer, hvilket resulterede i en udvandring af den europæiske befolkning og kastede territoriet ud i en borgerkrig, der rasede i midten af 1960'erne. Portugal forsøgte aktivt at modstå afkolonisering og blev tvunget til at kæmpe med nationalistiske oprør i alle sine afrikanske kolonier indtil 1975. Tilstedeværelsen af et betydeligt antal hvide bosættere i Rhodesia komplicerede forsøg på afkolonisering der, og den første udstedte faktisk en ensidig uafhængighedserklæring i 1965 for at forhindre en øjeblikkelig overgang til flertalsherredømme. Den hvide regering bevarede magten i Rhodesia indtil 1979, på trods af en FN-embargo og en ødelæggende borgerkrig med to rivaliserende guerillafraktioner støttet af henholdsvis Sovjetunionen og Kina.