Fuldfør følgende sætning: I mellemtiden alarmerede den franske revolution de regerende monarker i Europa, og i august 1791 blev Frederik Vilhelm ved et møde i Pillnitz-slottet enig med kejser Leopold II om at støtte kong Ludvig XVI af Frankrig. Men kongens karakter og forvirringen i de preussiske finanser kunne ikke opretholde effektiv handling i denne henseende. En formel alliance blev faktisk underskrevet den 7. februar 1792, og Frederik Vilhelm deltog personligt i
kampagner i 1792 og 1793, men kongen blev hæmmet af mangel på midler, og hans rådgivere blev distraheret af anliggender i et forværret Polen, som lovede et rigere bytte end det var sandsynligt at blive opnået ved den anti-revolutionære korstog i Frankrig. En subsidieaftale med sømagterne (Great Britain og Holland, underskrevet i Haag den 19. april 1794) fyldte Preussens kasser, men på bekostning af et løfte om at levere 64.000 landtropper til koalitionen. Opstanden i Polen, der fulgte opdelingen i 1793, og truslen om ensidig indgriben fra Rusland, drev Frederik Vilhelm ind i den separate Basel-traktat med Den Franske Republik (5 april 1795), som blev betragtet af de andre store monarkier som et forræderi, og efterlod Preussen moralsk isoleret i kampen mellem det monarkiske princip og den nye republikanske trosbekendelse af revolutionen. Selv om det preussiske stats areal nåede et nyt højdepunkt under hans styre efter den tredje deling af Polen i 1795, omfattede de nye territorier dele af Polen som Warszawa, der praktisk talt ikke havde nogen tysk befolkning, hvilket alvorligt belastede de administrative ressourcer på grund af forskellige pro-polske oprør; det fjernede også den sidste tilbageværende bufferstat mellem Preussen og Rusland.