Selv om ordet skizofreni blev revolutioneret i 1950'erne med de græske rødder schizein (σχίζειν, "at splittes") og phrēn, phren- (φρήν, φρεν-, "mind") blev det opfundet af Eugen Bleuler i 1908 og var beregnet til at beskrive adskillelsen af funktion mellem personlighed, tænkning, hukommelse og opfattelse. Amerikanske og britiske fortolkninger af Bleuler førte til påstanden om, at han beskrev sine vigtigste symptomer som fire A'er: flad affekt, autisme, forringet forening af ideer og ambivalens. Bleuler indså, at sygdommen ikke var en demens, da nogle af hans tilfælde forbedret snarere end forværret, og foreslog derfor betegnelsen skizofreni.
Amerika