I august 1947 blev han udnævnt til Commonwealth Secretary i Udenrigsministeriet, og fra 1952-54 var han Indiens første ambassadør i Vesttyskland. Han vendte tilbage som Commonwealth Secretary i Udenrigsministeriet (1954 <unk> 55) og fra 12. oktober 1955 til 11. april 1961 var den længst tjente udenrigsminister i Indien. Som Commonwealth Secretary var Dutt sammen med V.K. Krishna Menon Indiens repræsentant på den politiske komité ved Bandung-konferencen. Som udenrigsminister i årene op til den kinesisk-indiske krig i 1962 var Dutt tæt involveret i politikformulering vedrørende Tibet og Kina. Han var også involveret i at forme Indiens reaktion på
Suez- og Ungarn-krisen, som fandt sted, mens han var udenrigsminister.