Den 5. juli 1943 åbnede Tysklands sidste strategiske offensiv på østfronten (Operation Citadel) med angreb på de nordlige og sydlige skulder af Kursk Salient. Målet var at omringe og ødelægge de forsvarende Central- og Voronezh-fronter nord og syd for Kursk. På det tidspunkt var 40. armé, der besatte, hvad der forventedes at være en forholdsvis rolig sektor af frontlinjen mod den venstre flanke af den tyske 4. panserarmé, baseret på syv riffeldivisioner med pansret støtte. Under slaget ved Kursk, hvor hæren kæmpede som en del af Voronezh Front, overførte den en række forstærkninger til 6. Guards Army for at hjælpe 6. Guards med at holde tilbage det 48. Panzer Corps, herunder den 29. Tank Destroyer Brigade og 1244th og 869th Tank Destroyer Regimenter, i alt over 100 antitank kanoner. 40. armé overførte også en tankbrigade til 38. armé på samme tid. Efter slaget var det involveret i krydningen af Dnepr i september 1943 i forbindelse med luftbårne operationer. Hæren var senere involveret i slaget om Kiev (1943)
og i 1944, som en del af 2. ukrainske front, aktioner omkring Korsun-Cherkassy lommen, Kamenets-Podolsky lommen og Uman-Botoshany, Iassy-Kishinev, Bratislava-Brno og Prag Offensiven. Det kæmpede også i slaget ved Debrecen, hvor det kun havde fem divisioner tildelt på grund af sin lave prioritet. 40. armé blev opløst i juli 1945.