Henvis til passagen nedenfor og svar derefter på spørgsmålet på samme sprog som passagen:  Passage: De præcise mekanismer bag svangerskabsdiabetes er stadig ukendte. GDM er kendetegnet ved øget insulinresistens. Graviditetshormoner og andre faktorer menes at påvirke insulinets virkning, da det binder sig til insulinreceptoren. Interferencen forekommer sandsynligvis på niveauet af cellens signallingsvej ud over insulinreceptoren. Da insulin fremmer glucoses indtrængen i de fleste celler, forhindrer insulinresistens glucose i at komme ind i cellerne korrekt. Som følge heraf forbliver glukose i blodbanen, hvor glukoseindholdet stiger. Insulinresistens er et normalt fænomen, der opstår i anden trimester af graviditeten, og som i tilfælde af GDM derefter udvikler sig til niveauer, der ses hos en ikke- gravid person med type 2- diabetes. Det menes at sikre glucoseforsyningen til det voksende foster. Kvinder med GDM har en insulinresistens, som de ikke kan kompensere for med øget produktion i b- cellerne i bugspytkirtlen. Placentahormoner og, i mindre grad, øget fedtlagring under graviditeten synes at mediere insulinresistens under graviditeten. Kortisol og progesteron er hovedforbryderne, men humant placentalaktogen, prolaktin og østradiol bidrager også. Multivariate stepwise regressionsanalyse afslører, at leptin, tumornekrosefaktor alfa og resistin i kombination med andre placentahormoner er involveret i det fald i insulinfølsomhed, der forekommer under graviditet, hvor tumornekrosefaktor alfa er udpeget som den stærkeste uafhængige prædiktor for insulinfølsomhed under graviditet. En omvendt korrelation med ændringerne i insulinfølsomhed fra tiden før undfangelsen gennem sen graviditet tegner sig for omkring halvdelen af variationen i faldet i insulinfølsomhed under graviditeten: med andre ord svarer lave niveauer eller ændringer i TNF alfa- faktorer til en større chance for eller tilbøjelighed til insulinresistens eller...  Spørgsmål: Hvilken sygdom opstår i den anden del af graviditeten?
Insulinresistens