Den moderne qigong bevægelse opstod i begyndelsen af 1950'erne, da kommunistiske kadre omfavnede teknikkerne som en måde at forbedre sundhed. Det nye udtryk blev konstrueret for at undgå forbindelse med religiøse praksisser, som var tilbøjelige til at blive mærket som "feudal overtro" og forfulgt under den maoistiske æra. Tidlige tilhængere af qigong undgik sine religiøse overtoner og betragtede qigong primært som en gren af kinesisk medicin. I slutningen af 1970'erne hævdede kinesiske forskere at have opdaget den materielle eksistens af den energi, som qigong søger at udnytte. I det åndelige vakuum af post-Mao-æraen, ti millioner af byens og for det meste ældre kinesere optog udøvelsen af qigong, og en række karismatiske qigong-mastere etablerede praksis. På et tidspunkt, over 2000 discipliner af qigong blev undervist i religiøs praksis, og forfulgt under Maoistisk æra.
1985