I august 1958 blev Karl-August Fagerholms tredje kabinet, en koalitionsregering ledet af Socialdemokratiet (SDP) og inklusiv Kekkonens parti Agrarforbundet, dannet. Den kommunistiske front SKDL blev udeladt. Dette irriterede Sovjetunionen på grund af inddragelsen af ministre fra SDP's antikommunistiske fløj, nemlig Väinö Leskinen og Olavi Lindblom. De blev set af Sovjetunionen som marionetter af den antikommunistiske SDP-formand Väinö Tanner, der var blevet dømt i krigsansvarsforsøgene
- Hvad? Kekkonen havde advaret mod dette, men blev ignoreret af SDP. The Night Frost Crisis, som den blev opkaldt af Nikita Khrusjtjov, førte til sovjetisk pres på Finland i økonomiske spørgsmål. Kekkonen gik på Sovjetunionens side og arbejdede bag kulisserne mod regeringen; Fagerholms kabinet trådte derfor tilbage i december 1958. Det finske udenrigsministerium ignorerede USA's tilbud om hjælp som lovet af ambassadør John D. Hickerson (se Country-studies.com, U.S. Embassy in Finland website, U.S. State Department website) i november 1958. Krisen blev løst af Kekkonen i januar 1959, da han privat rejste til Moskva for at forhandle med Khrusjtjov og Andrej Gromyko. Krisen skadede partiernes frihed til at sammensætte koalitionsregeringer, så efter krisen blev Kekkonen set som den eneste myndighed til at beslutte, hvilke partier der kan deltage i kabinetter.