Efter våbenhvilen i 1943 blev byen et centralt center for den italienske modstandsbevægelse. Den 7. november 1944 lykkedes det ikke partisaner fra 7. brigade af "Gruppi d'Azione Patriottica" at udløse en generel opstand, på trods af at det var en af de største modstandsledede bykonflikter i den europæiske teater. Modstandsstyrker trådte ind i Bologna om morgenen den 21. april 1945. På dette tidspunkt havde tyskerne allerede stort set forladt byen i lyset af de allieredes fremrykning, ledet af polske styrker, der rykkede frem fra øst under krigen.
Slaget ved Bologna, der var blevet udkæmpet siden 9. april. Først ankom det 87. infanteriregiment fra Friuli Combat Group under general Arturo Scattini, der kom ind i centrum fra "Porta Maggiore" mod syd. Da soldaterne var klædt i britisk tøj, blev de oprindeligt antaget at være en del af de allierede styrker; da de lokale indbyggere hørte soldaterne talte italiensk, strømmede de ud på gaderne for at fejre.