Skriv en fortsættelse til dette afsnit - I 1924 blev Davies udnævnt til SWMF's øverste organisator og juridiske rådgiver og blev valgt til vicepræsident. Han tjente også som Sydwales repræsentant i MFGBs udøvende udvalg fra 1924 til 1934. Under generalstrejken i maj 1926
, var minearbejderne i South Wales blandt de mest ivrige tilhængere af aktionen. Da den nationale strejke kollapsede efter ni dage, førte Davies den fortsatte modstand fra de walisiske kulfelter gennem måneder af lockout, før kapitulation på hårde vilkår i december. Dowlais var det sidste distrikt, der vendte tilbage til arbejdet. Perioden efter 1926 var præget af mange interne kampe mellem kommunistiske og ikke-kommunistiske fraktioner i kulfelterne. Davies og andre ikke-kommunister blev beskyldt for at samarbejde med "socialfascisme"; en løbeseddel udgivet af den kommunistledede Nationale Mindretalsbevægelse kaldte ham "den falske militant". Ikke desto mindre fortsatte han med at arbejde for samarbejde mellem alle fraktioner på venstrefløjen. Efter Hitler kom til magten i Tyskland i 1933, argumenterede Davies for enhed omkring Arbejderpartiet, idet han mente, at ILP's stadigt mere venstreorienterede holdning og Kommunistpartiets forpligtelse til voldelig revolution kunne skabe betingelserne for fascisme. I 1931 blev Davies valgt til Merthyr Tydfil Borough Council.