Et eksemplar af den hvide-vingede fairy wren blev først indsamlet af de franske naturforskere Jean René Constant Quoy og Joseph Paul Gaimard i september 1818, på Louis de Freycinets rejse rundt om den sydlige halvkugle. Eksemplaret blev efterfølgende tabt i et skibsvrag, men et maleri med titlen Mérion leucoptère af Jacques Arago overlevede og førte til fuglens beskrivelse i 1824 af den franske ornitolog Charles Dumont de Sainte-Croix. Navnet for arten blev afledt af det gamle græske leuko- "hvid" og pteron "ving". Ironisk nok var den oprindelige eksemplar af den sorte-plumaged underart fra Dirk Hartog, som ikke blev registreret for 80 år siden. Mens den udbredte wren blev opdaget af Louis de Freycinet på en rejse rundt om den sydlige halvkugle, blev disse arter senere beskrevet som forskellige arter af andre arter, der var opdaget i begyndelsen af det 20. århundrede, og som blev beskrevet som et alternativt navn, der var blevet brugt af andre forskere fra det gamle Victoria Island,
New South Wales