Knobelsdorff, oprindeligt en kavaleriofficier, havde modtaget priser i de schlesiske krige og var kommandør for infanteriregimenterne "Brunswick-Bevern" og "von Schwarz". I 1776 blev han gjort til Inhaber af infanteriregimentet "Stojentin", stationeret i Stendal. Under den bayerske arvefølgekrig udmærkede han sig som brigadekommandør i prins Henriks hær. I felttoget mod Holland i 1787 ledte han divisionen på venstre fløj. Hærkommandanten på det tidspunkt var Ferdinand, hertug af Brunswick. Ved udbruddet af
Under krigen mod Frankrig i 1792 forblev han i Stendal, mens hans regiment sluttede sig til hertugen af Brunswick korps. Men da krigssituationen forværredes og hertugen blev syg og måtte forlade koalitionsstyrkerne i marts 1793, overtog Knobelsdorff som øverstkommanderende for de preussiske tropper. I sommeren 1793 blev Knobelsdorff forfremmet til general i infanteriet og modtog særlig ros fra kongen. Som en hyppig gæst hos den senere blev den gamle general forfremmet til Generalfeldmarschall i 1798 og deltog stadig i manøvrer ved Potsdam i 1799.