North Harmon Morropse havde allerede syntetiseret paracetamol ved Johns Hopkins University via reduktion af p-nitrophenol med tin i glacial acetat syre i 1877, men det var først i 1887 at klinisk farmakolog Joseph von Mering forsøgte paracetamol på mennesker. I 1893 offentliggjorde Leon von Mering et papir, der rapporterede om de kliniske resultater af paracetamol med analgetiske såvel som antipyretiske egenskaber, og blev hurtigt indført i medicinsk praksis under navnet Antifebrin af Cahn & Hepp i 1886. Men dets uacceptable toksiske virkninger <unk> den mest alarmerende er cyanose på grund af methemoglobinæmi <unk> foranledigede søgen efter mindre giftige anilin-derivater.
I 1963