Henvis til passagen nedenfor og svar derefter på spørgsmålet på samme sprog som passagen:  Passage: Tilbage i korsfarernes hovedlejr havde to tyrkiske spioner spredt rygter om, at tyskerne, der havde taget Xerigordos, også havde taget Nicaea, hvilket forårsagede spænding for at komme dertil så hurtigt som muligt for at deltage i plyndringen. Tyrkerne ventede på vejen til Nice. Peter Eremiten var rejst tilbage til Konstantinopel for at arrangere forsyninger og skulle vende tilbage snart, og de fleste af lederne argumenterede for at vente på, at han vendte tilbage (hvilket han aldrig gjorde). Men Geoffrey Burel, der havde populær støtte blandt masserne, argumenterede for, at det ville være kujonagtigt at vente, og de skulle handle mod tyrkerne med det samme. Hans vilje sejrede, og om morgenen den 21. oktober marcherede hele hæren på 20.000 mand ud mod Nicaea og efterlod kvinder, børn, gamle og syge i lejren. Tre miles fra lejren, hvor vejen gik ind i en smal, skovklædt dal nær landsbyen Dracon, ventede den tyrkiske hær. Da korsfarerne nærmede sig dalen, marcherede de støjende og blev straks udsat for en hagl af pile. Panikken brød straks ud, og inden for få minutter var hæren på fuld retur tilbage til lejren. De fleste af korsfarerne blev slagtet, men kvinder, børn og dem der overgav sig, blev skånet. Tre tusinde, herunder Geoffrey Burel, var i stand til at søge tilflugt i et forladt slot. Til sidst sejlede byzantinerne under Konstantin Katakalon over og løftede belejringen; disse få tusinde vendte tilbage til Konstantinopel, de eneste overlevende af Folkekrysseriet.  Spørgsmål: Hvem vendte aldrig tilbage efter at have været i Konstantinopel?
Peter Eremitten