Udfyld følgende sætning: Biliūnas anses for at have to forskellige perioder i sin litterære karriere. Den første strækker sig over årene 1900-1903, og den anden 1904-1907. De fleste af hans værker er noveller, og har ofte selvbiografiske indlæg, der omhandler hans egne personlige livserfaringer. I den første periode er en realistisk stil gennemtrængt af en stærk social bevidsthed fremherskende i hans skrifter. To af hans værker fra denne periode omfatter "Be darbo" (Arbejdsløse) og "Pirmutinis streikas" (Første strejke). Den politiske ideologi af socialistisk karakter gennemtrænger denne periode og minder om de tidlige skrifter af Jack London og Theodore Dreiser. Muligvis som følge af sin svækkende sygdom, som i den tidsperiode uundgåeligt var dødelig, gennemgik Biliūnas en åndelig metamorfose. Hans politiske aktiviteter og interesser blev fortrængt af en melankoli og en afvigelse fra realismen, som nu blev manifesteret i hans skrifter fra den anden periode. "Brisiaus galas" (The End of Brisius), er en tårer-jerking fortælling om bortgangen af en familie hund med tanker af hunden blandet med tanker af sin ejer. "Ant Uetlibergo giedra" er næsten en rejsebog af hans perspektiv på de schweiziske alper nær Zürich. "Liūdna pasaka" (En trist fortælling) er hans længste værk og er et psykologisk drama, der omhandler
Opstanden i 1863. I dette værk er hovedpersonen, en kvinde, drevet til ruin som følge af oprøret, og hendes historie er fortalt fra et psykologisk udsigtspunkt. I perioden mellem 1900 og 1905 skrev Biliūnas ca. femten digte, herunder flere sonetter. Disse sonetter var påvirket af hans studier af Petrarca. De fleste kritiske anmeldelser af hans digte er af den opfattelse, at de er under hans andre skrifter. Biliūnas skrev adskillige artikler om litteraturkritik, som er højt anset og anses for at vise hans dybde af opfattelse vedrørende de emner, han behandlede.