Skriv en fortsættelse til dette afsnit - Selv om skibsfarten var reguleret, var Qianlong-kejsers administration flittig med at imødekomme de vestlige købmænds krav. De hyrede en voksende gruppe af vestlige assistenter til toldkontoret for at hjælpe med at styre deres landsmænd. Bestillingen om at blive i Macao om vinteren blev ophævet, skat blev fritaget for mad, drikke og basale forsyninger for vestlige købmænd, og beskyttelse blev ydet til vestlige og deres ejendom. Kinesiske købmænd var faktisk forbudt af Qing-loven fra at sagsøge udlændinge i kinesiske domstole, da Qianlong-kejseren mente, at god behandling af udlændinge var afgørende for regeringen. I 1806 kom kinesiske embedsmænd til et kompromis med briterne om mordet på en kinesisk mand af britiske søfolk, da vestlige borgere nægtede at blive straffet i henhold til kinesisk lov, selv om lokale borgere kraftigt protesterede mod det, de betragtede som en retsfejl. I 1816 afskedigede Jiaqing-kejseren en britisk ambassade fordi de nægtede at bøje sig, men han sendte dem et undskyldningsbrev med gaver (de britiske smed dem simpelthen i et lager uden at læse dem). Qianlong-kejseren gav Lord Macartney et gyldent scepter, et vigtigt symbol på fred og rigdom, men det blev afvist af briterne som værdiløst. Briterne, på den anden side, ignorerede kinesiske love og advarsler om ikke at udsende militære styrker i kinesiske farvande. Briterne landede tropper i Macao på trods af en kinesisk og portugisisk aftale om at forbyde udenlandske styrker fra Macao, og angreb derefter i 1812-krigen amerikanske skibe dybt inde i den indre havn i Canton (amerikanerne havde tidligere også røvet britiske skibe i kinesiske farvande). Disse, i kombination med den britiske støtte til Nepal under deres invasion af Tibet og senere den britiske invasion af Nepal
Efter at det blev en kinesisk tributstat, førte de kinesiske myndigheder til at blive meget mistænksomme over for de britiske intentioner.