Efter borgerkrigen tilbragte Ulysses S. Grant fire år som øverstbefalende for den amerikanske hær i fredstid. Efter at have besejret Robert E. Lee og Sydstaterne, blev Grant den mest populære mand i landet. Da borgerkrigen sluttede, vendte Grant sin opmærksomhed mod sletter i den amerikanske vest, hvor der var talrige konflikter mellem hvide bosættere, jernbaner og indianere, der resulterede i krige mellem indianerne og det amerikanske militær. Mens de forsøgte
Fenian invasionen af Canada og fransk intervention i Mexico tog noget af hans tid, Grants største fokus var på genopbygning af de besejrede sydlige stater. Grant befandt sig fanget mellem præsident Andrew Johnson, der ønskede eftergivenhed mod syd og en fortsættelse af den sociale struktur der, og de radikale republikanere i Kongressen, der ønskede hårdere straf for oprørsledere og mere statslig bistand til de befriede slaver. Grant bevarede sin popularitet og autoritet gennem krisen, der kulminerede i Johnsons afskedigelse. I 1868 nominerede republikanerne Grant til præsident, og han vandt let over sin demokratiske udfordrer.