Skriv en fortsættelse til dette afsnit - Fjendtligheden mellem Frankrig og Storbritannien, især over koloniseringen af Nordamerika, fortsatte. Georg frygtede en fransk invasion af Hannover og sluttede sig til Preussen (hvor hans nevø Frederik den Store regerede), Østrigs fjende. Rusland og Frankrig slog sig sammen med Østrig, deres tidligere fjende. En fransk invasion af den britisk kontrollerede ø Minorca
førte til udbruddet af Syvårskrigen i 1756. Offentlig uro over britiske fiaskoer i begyndelsen af konflikten førte til Newcastle's afsked og udnævnelsen af William Cavendish, 4. hertug af Devonshire, som premierminister og William Pitt den Ældre som udenrigsminister for det sydlige departement. I april det følgende år afskedigede George Pitt i et forsøg på at opbygge en administration mere efter hans smag. I løbet af de følgende tre måneder mislykkedes forsøg på at danne en anden stabil ministerkombination. I juni holdt Lord Waldegrave embedsforseglingen i kun fire dage. I begyndelsen af juli blev Pitt tilbagekaldt, og Newcastle vendte tilbage som premierminister. Som udenrigsminister styrede Pitt politikken i forbindelse med krigen. Storbritannien, Hannover og Preussen og deres allierede Hesse-Kassel og Brunswick-Wolfenbüttel kæmpede mod andre europæiske magter, herunder Frankrig, Østrig, Rusland, Sverige og Sachsen. Krigen involverede flere teatre fra Europa til Nordamerika og Indien, hvor britisk dominans steg med Robert Clives sejre over franske styrker og deres allierede i Slaget ved Arcot og Slaget ved Plassey.