Leivicks stil var neo-romantisk og præget af en dyb apokalyptisk pessimisme kombineret med en næsten naiv interesse og længsel efter det mystiske og messianske, temaer, der løbende dukkede op i hans skrivning, især "The Golem", som skildrede den jødiske Messias og Jesus Kristus som repræsentanter for en fredelig forløsning, kun for at blive jaget væk af Maharal of Prague og hans voldelige Golem, der i sidste ende hærgede gennem gaderne i Prag og sårede et stort antal mennesker, både jøder og kristne. I "The Golem" fordømte Leivick samtidig alle forsøg på at helbrede verden gennem vold, men fremhævede også alle potentielle messiasers fejlsomhed og impotens. Digtet blev bredt fortolket som en tyndt tilsløret kritik af den bolsjevikiske revolution og fik Leivick til at blive kritiseret af Sovjetunionen og kommunistiske jiddischister. Leivick holdt op med at skrive for de kommunistiske aviser i 1929 efter deres offentlige støtte til
Arabiske optøjer i Palæstina og afbrød alle forbindelser med venstrefløjen efter Molotov-Ribbentrop-pagten i 1939.