Skriv en fortsættelse til dette afsnit - Ud over at påtvinge en ensartet russisk kultur i hele imperiet, havde regeringens stræben efter russisering, især i anden halvdel af det nittende århundrede, politiske motiver. Efter livegnefrihed i 1861 blev den russiske stat tvunget til at tage hensyn til den offentlige mening, men regeringen formåede ikke at opnå offentlighedens støtte. Et andet motiv for russificeringspolitikken var det polske oprør i 1863
- Hvad? I modsætning til andre minoriteter var polerne i tsarens øjne en direkte trussel mod rigets stabilitet. Efter oprøret blev knust, gennemførte regeringen politikker for at reducere polske kulturelle påvirkninger. I 1870'erne begyndte regeringen at mistro tyske elementer på den vestlige grænse. Den russiske regering mente at Tysklands forening ville forstyrre magtbalancen mellem Europas stormagter, og at Tyskland ville bruge sin styrke mod Rusland. Regeringen mente at grænserne ville blive bedre forsvaret hvis grænseområdet var mere "russisk" i karakter. Kulminationen af den kulturelle mangfoldighed skabte et besværligt nationalitetsproblem, der plagede den russiske regering i årene forud for revolutionen.