I de fleste teorier frem til det attende århundrede blev lys skildret som sammensat af partikler. Da partikelmodeller ikke let kunne forklare lysets brytning, diffraktion og dobbelte brytning, blev bølge teorier af lys foreslået af René Descartes (1637), Robert Hooke (1665), og Christiaan Huygens (1678); men partikelmodeller forblev dominerende, hovedsageligt på grund af indflydelse af Isaac Newton. I begyndelsen af det nittende århundrede, Thomas Young og August Fresnel tydeligt demonstreret interferens og diffraktion af lys og af 1850 bølge modeller blev generelt accepteret. I 1865, James Clerk Maxwell forudsigelse, at lys var en elektromagnetisk bølge, som blev bekræftet eksperimentelt i 1888 af Heinrich Hertz opdagelse af radio bølger sidste bølge-modeller blev anset for at forblive dominerende partikel modeller af lys.
På grund af Isaac Newtons indflydelse