Hvilken nationalitet kalder ikke sin domstol for en Bundesgerichtstof, tysk eller engelsk? Skriv et svar i sammenhæng med det foregående spørgsmål. Det kan være 1 - 20 sætninger. Kontekst:
EU's retsvæsen har spillet en vigtig rolle i udviklingen af EU-retten ved at påtage sig opgaven med at fortolke traktaterne og fremskynde den økonomiske og politiske integration. I dag er Den Europæiske Unions Domstol (EU-Domstolen) det vigtigste retslige organ, inden for hvilket der er en højere europæisk domstol (ofte forkortet til EU-Domstolen), der behandler sager, der har større offentlig betydning, og en domstol, der behandler spørgsmål af detaljer, men uden generel betydning. Der er også en Tjenestemandsdomstol, der behandler EU-personaleanliggender, og derefter en særskilt Revisionsret. I henhold til artikel 19 i traktaten om Den Europæiske Union2) er der en dommer fra hver medlemsstat, i øjeblikket 28, som skal "indeholde de kvalifikationer, der kræves for udnævnelse til de højeste dommerembeder" (eller for Retten "de kvalifikationer, der kræves for udnævnelse til høje dommerembeder"). Formanden vælges af dommerne for en periode på tre år. I henhold til artikel 19, stk. 3, i TEU skal EU-Domstolen være den øverste ret til at fortolke EU-retlige spørgsmål. De fleste EU-retlige bestemmelser anvendes faktisk af medlemsstaternes domstole (den engelske Court of Appeal, den tyske Bundesgerichtshof, den belgiske Cour du travail osv.), men de kan forelægge EU-domstolen præjudicielle spørgsmål. EU-Domstolens opgave er at "sikre, at loven overholdes i fortolkningen og anvendelsen af traktaterne", selv om den realistisk set har mulighed for at udvide og udvikle loven i overensstemmelse med de principper, den finder hensigtsmæssige. Dette er muligvis sket gennem både afgørende og kontroversielle domme, herunder Van Gend en Loos, Mangold mod Helm og Kadi mod Kommissionen.