Kortfattet artikel:  I denne weekend forventes millioner af mennesker at se to mænd slå hinanden. Hvorfor er det sådan? Vi vil udforske, men lad os først få noget ud af vejen: Den store kamp mellem Manny Pacquiao og Floyd Mayweather vil ikke "redde" boksning, en sport der er faldet stejlt siden sin storhedstid i det 20. århundrede. Hvis noget, så den såkaldte "Fight of the Century" bare forstærker sports problemer, som to aldrende helte kolliderer i hvad der kan være den sidste nationalt relevante kamp for en meget lang tid. Der er så meget galt med boksningens forretningsmodel, men alt hvad du virkelig skal forstå er dette: De fleste sportsfans kan sandsynligvis ikke navngive en eneste aktiv bokser efter Mayweather og Pacquiao. Nogle ved måske, at den længe regerende tungvægtsmester er en høj ukrainsk med en kedelig jab-happy stil, men de fleste ville ikke komme med hans navn (Wladimir Klitschko). Boksning forsvinder ikke, fordi vi endelig er vågnet op til dens brutalitet, men på grund af en kombination af katastrofal dårlig ledelse og konkurrence fra Mixed Martial Arts - en yngre, mere dynamisk og bedre styret konkurrent. MMA's førende organisation, Ultimate Fighting Championship, er steget kraftigt lige så meget som boksningens fald. I løbet af kun to årtier er UFC vokset fra at være et vildt voldeligt karneval til at blive en mainstream sport. UFC's fanbase rivaliserer nu med verdens mest populære kampsport: ishockey. Nogle af de mange slagsmål der hvert år bryder ud i NHL-kampe, er opspændt forsvaret af nogle fans, der hævder at de gør kampen mere sikker ved at straffe uretfærdighed. Men det er så svagt. Alle ved, hvorfor NHL ikke har slået hårdt nok til at stoppe det: Fans elsker det alt for meget. Som ishockey-spilleren Don Cherry engang sagde: "Da [den legendariske hårde fyr] Bob Probert kæmpede, så du nogensinde nogen stå op fra deres sæde og gå ud og få kaffe?" Men hvorfor kan vi lide at se kampe? I de sidste 20 år har jeg set på boksning og MMA i en ånd af nervøs...
Millioner af mennesker vil se Mayweather-Pacquiao-kampen, men det viser ikke, at boksning er en sport, der er i tilbagegang. Han siger, at en kamp er en metafor for hele den menneskelige tilstand, hvor alt er ædelt og grimt.