Strauss blev derefter valgt til formand for den demokratiske nationale komité. Selv om partiet blev opmuntret af sin succes i 1974, havde det ingen åbenlys frontkandidat til præsidentkandidaturen i 1976. Mens han forblev nøje neutral i kampen om nomineringen, genopbyggede Strauss omhyggeligt partiets finanser og planlagde en strengt disciplineret national konvention i New York City for at slette minderne om de kaotiske samlinger af
1968 og 1972.