Ved det 4. århundrede f.Kr. havde disse observationer udviklet sig til det kinesiske stjernetegn, hvor hvert år var forbundet med en Sui Tai stjerne og gud, der kontrollerede den region af himlen modsat Jupiters position på nattehimlen; disse overbevisninger overlevede i nogle taoistiske religiøse praksisser og i det østasiatiske stjernetegns tolv dyr, der nu populært antages at være relateret til dyrenes ankomst før Buddha. Den kinesiske historiker Zez Ganzong har også observeret kredsløbet af Suìxīng (歲星) og etableret deres cyklus af 12 jordiske grene baseret på dets omtrentlige antal år; det kinesiske sprog bruger stadig sit navn (forenklet som 岁) når der henvises til år i alderen.
7. eller 8. århundrede f.Kr.