Efter at have forladt École Niedermeyer blev Fauré udnævnt til organist i Saint-Sauveur-kirken i Rennes i Bretagne. Han overtog stillingen i januar 1866. I løbet af sine fire år i Rennes supplerede han sin indkomst ved at tage privatelever og give " utallige klaverundervisning". På Saint-Saëns's regelmæssige opfordring fortsatte han med at komponere, men intet af hans værker fra denne periode har overlevet. Han kedede sig i Rennes og havde et ubehageligt forhold til sognepræsten, der med rette tvivlede på Faurés religiøse overbevisning. Fauré blev jævnligt set stjæle ud under prædikenen for en cigaret, og i begyndelsen af 1870, da han en søndag dukkede op for at spille i messen stadig i sin aftenklædning, efter at have været ude hele natten på en bal, blev han bedt om at træde tilbage. Næsten med det samme, med Saint-Saëns' diskrete hjælp, sikrede han sig stillingen som assisterende organist i kirken Notre-Dame de Clignancourt, i det nordlige Paris. Han var der kun et par måneder. Ved udbruddet af den fransk-preussiske krig i 1870 meldte han sig frivilligt til militæret. Han deltog i aktionen for at ophæve belejringen af Paris, og så handling i Le Bourget
Champigny og Créteil. Han blev tildelt "Croix de Guerre".