Henvis til passagen nedenfor og svar derefter på spørgsmålet på samme sprog som passagen:  Passage: Under den kolde krig og især i slutningen af 1950'erne vedtog Sovjetunionen og Folkerepublikken Kina en strategi for destabilisering af de vestlige magter ved at forstyrre deres greb om de afrikanske kolonier. Især Nikita Khrusjtjov betragtede 'den underudviklede tredjedel af menneskeheden' som et middel til at svække Vesten. For Sovjetunionen var Afrika en chance for at skabe en kløft mellem de vestlige magter og deres koloniale aktiver og skabe pro-kommunistiske stater i Afrika, som man kunne fremme fremtidige forbindelser med. Før oprettelsen af FRELIMO var den sovjetiske holdning til de nationalistiske bevægelser i Mozambique forvirrende. Der var flere uafhængighedsbevægelser, og de havde ingen sikker viden om, at nogen ville lykkes. De nationalistiske grupper i Mozambique, ligesom dem i hele Afrika i perioden, modtog træning og udstyr fra Sovjetunionen. Eduardo Mondlanes efterfølger, Mozambiks fremtidige præsident, Samora Machel, anerkendte støtte fra både Moskva og Peking og beskrev dem som "de eneste, der virkelig vil hjælpe os.... De har kæmpet væbnet kamp, og alt, hvad de har lært, som er relevant for Mozambique, vil vi bruge". Guerillaerne modtog undervisning i undergravende og politisk krigsførelse samt militær bistand, især forsendelser af 122 mm artilleriraketter i 1972, med 1600 rådgivere fra Rusland, Cuba og Østtyskland. FRELIMO adopterede marxisme-leninisme på et tidligt tidspunkt. Sovjetunionen fortsatte med at støtte den nye FRELIMO-regering mod kontrarevolution i årene efter 1975. I 1981 var der stadig 230 sovjetiske, næsten 200 cubanske militære og over 600 civile cubanske rådgivere i landet. Kubas involvering i Mozambique var en del af en fortsat indsats for at eksportere den anti-imperialistiske ideologi i den cubanske revolution og skabe desperat nødvendige nye allierede. Cuba støttede befrielsesbevægelser og venstreorienterede regeringer i mange afrikanske lande, herunder Angola, Etiopien, Guinea-Bissau og Congo-Brazzaville.  Spørgsmål: Hvornår planlagde magterne at forstyrre de vestlige kolonier
slutningen af 1950'erne