Malta-eksilerne () (mellem marts 1919-oktober 1920) er det udtryk, som Tyrkiet bruger for krigsforbrydere (herunder højtstående soldater, politiske figurer og administratorer) i det Osmanniske Rige, der blev udvalgt fra Konstantinopels fængsler og sendt i eksil til kronekolonien Malta efter våbenhvilen i Mudros, i et mislykket forsøg på retsforfølgelse, der fandt sted under Besættelsen af Konstantinopel.
af de allierede styrker. Efter besættelsen af Smyrna af de græske styrker i maj 1919 skete der store protester på det anatolske fastland, hvilket øgede presset på krigsretterne. Dommerne beordrede derefter løsladelse af 41 mistænkte for at berolige situationen. Frigivelsen var ikke, hvad de allierede havde i tankerne, og fik dem til at overveje en bedre tilbageholdelsesfacilitet end Bekirağa militærfængsel, vel vidende om, at fængslet kunne blive indtaget af demonstranterne og dets fanger frigivet.