Peter Eremiten var gået tilbage til Konstantinopel for at arrangere forsyninger og skulle snart vende tilbage, og de fleste af lederne argumenterede for at vente på hans tilbagevenden (hvilket han aldrig gjorde). Men Geoffrey Burel, der havde populær støtte blandt masserne, argumenterede for, at det ville være fejligt at vente, og de skulle bevæge sig mod tyrkerne. Hans vilje sejrede, og om morgenen den 21. oktober marcherede hele hæren på 20.000 ud mod Nicaea, kvinder, gamle børn og syge bag ved lejren i Konstantinopel.
Peter Eremitten