Et par år efter uafhængigheden fra Portugal i 1822 begyndte portugiserne at ankomme til Brasilien som indvandrere, og den portugisiske befolkning i Brasilien voksede faktisk. De fleste af dem var bønder fra Portugals landdistrikter. De fleste bosatte sig i byerne, hovedsagelig i São Paulo og Rio de Janeiro, hvor de arbejdede som småhandlere, butiksejere, bærere, skomager og chauffører. Et mindre antal blev kulminearbejdere, mælkearbejdere og små landbrugere uden for byområderne. Portugisiske indvandrere var også med til at skaffe arbejdskraft til udbagningen af Tietêfloden. Opstande i Portugal efter revolutionen i 1910
og oprettelsen af den første portugisiske republik forårsagede en midlertidig udvandring af portugisere til Brasilien. Denne bølge af indvandrere er kendt for deres barer, restauranter, bagerier og små industrier. Første verdenskrigs udbrud og det efterfølgende børskrajs i 1929 mindskede portugisernes mulighed for at rejse til Brasilien.