Udfyld følgende sætning: LeCour Grandmaison anfører, at de teknikker, der blev anvendt af den franske hær i løbet af 1954-62
Algeriets krig var rodfæstet i historien. Han mener, at krigshistorien ikke bør begrænses til våbenens tekniske fremskridt, men bør omfatte det "retlige, administrative og konceptuelle arsenal", der ledsager det: "Vi kan kun forstå den ekstreme vold i borgerkrigen i 1848 - som meget af tiden kvalificerer sig som "blodig undertrykkelse" - hvis vi placerer dem i en længere slægtsforskning, forresten eksteriør, og bringer dem tilbage til det, der blev eksperimenteret før, især under den algeriske krig [invasionen af Algeriet i 1830]". I det samme interview skelner LeCour Grandmaison mellem kritikken af koloniale overgreb og kritikken af selve kolonialiseringsprincippet, idet han baserer sine argumenter på Zola, Victor Hugo, Lamartine, Darwin, André Gide, Albert Londres, Jules Verne, Maassant, Foucault, Barthes og Joseph Conrad. Han påpeger, at Marx, Engels og deres samtidige ikke var immune over for 1800-tallets raceideologi, da de også betragtede kolonisering som uundgåelig og berettiget, og ikke-europæiske folk som "primitive" og "barbarer". Det var først i Den Tredje Internationale, at den socialistiske bevægelse modsatte sig kolonialisme og støttede nationale befrielsesbevægelser.