Hart og Smith sluttede sig senere sammen med Bret Hart, Jim Neidhart og Brian Pillman for at danne en ny form for Hart Foundation, en hæl fraktion, der fejed med Stone Cold Steve Austin og andre amerikanske brydere. Dette skabte en interessant kløft mellem amerikanske fans, hvor Hart Foundation blev bagvasket, og canadiske fans, der ærede Hart Foundation. Smith og Owen tabte WWF Tag Team Championship til Austin og Michaels, og tabte den sidste kamp i en turnering for den ledige WWF Tag Team Championship til Austin og Dude Love. Smith startede derefter en fejde med Ken Shamrock for EM, og tabte til sidst EM til Shawn Michaels på den britiske Pay-per-view-begivenhed One Night Only. Smith blev booket i hovedbegivenheden for at forsvare bæltet mod Michaels. Men Michaels overbeviste Vince McMahon om, at han skulle vinde, da det ville skabe opbygning ikke kun for hans forestående revanche mod Bret Hart, men også for en revanche mod Smith på den næste britiske pay-per-view. Smith modvilligt indvilligede, og fans på begivenheden, der gav Smith en ovation, gav udtryk for deres utilfredshed ved ondskabsfuldt at boo Michaels og beskidte ringen med affald. Dette markerer den eneste gang Smith tabte på et WWF-kort i Det Forenede Kongerige. Den 9. november på Survivor Series
I Montreal var Smith en del af Team Canada (sammen med Jim Neidhart, Doug Furnas og Philip Lafon), der besejrede Team USA (Vader, Goldust, Marc Mero og debutanten Steve Blackman). Begivenheden blev berygtet for "Montreal Screwjob", hvor Vince McMahon manipulerede afslutningen af Bret Harts kamp og fik ham til at miste WWF Championship til Michaels, på trods af at Hart ikke underkastede sig, da han blev placeret i en Sharpshooter. Smith forlod WWF for WCW, sammen med Bret Hart og Neidhart, kort efter.