Skriv en fortsættelse til dette afsnit - I forordet til "Kaputt" beskriver Malaparte i detaljer den indviklede proces med at skrive. Han begyndte at skrive den i efteråret 1941, mens han boede i Roman Souchenas hjem i den ukrainske landsby Pestchianka, der ligger nær det lokale "Sovjeternes Hus", som blev rekvireret af SS; landsbyen var dengang kun to miles bag frontlinjen. Souchena var en uddannet bonde, hvis lille hjem bibliotek indeholdt de komplette værker af Pushkin og Gogol. Souchenas unge kone, opslugt af "Eugene Onegin" efter en hård arbejdsdag, mindede Malaparte om Elena og Alda, de to døtre af Benedetto Croce. Parret Souchena hjalp Malaparte med sit skriveprojekt, han holdt manuskriptet godt skjult i sit hus mod tyske ransagninger, og hun syede det ind i Malapartes tøj, da han blev udvist fra den ukrainske front på grund af skandalen med sine artikler i Corriere della Sera. Han fortsatte med at skrive i januar og februar 1942, som han tilbragte i det nazistiske besatte Polen.
og på Smolenskfronten. Derfra tog han til Finland, hvor han tilbragte to år - og i løbet af disse to år skrev han hele bogen undtagen det sidste kapitel. Efter at have fået en alvorlig sygdom på Petsamofronten i Lapland, fik han en konvalescenseferie i Italien. Undervejs tog Gestapo hans fly ombord på Tempelhof Lufthavn i Berlin, og alle passagerers ejendele blev grundigt gennemsøgt. Heldigvis var der ingen side af "Kaputt" i hans bagage. Inden han forlod Helsinki, havde han taget forsigtighedsforanstaltningen ved at overlade manuskriptet til flere Helsinki-baserede diplomater: Greve, minister ved den spanske legation; Prins Dina Cantemir, sekretær for den rumænske legation; og Titu Michai, den rumænske pressetattaché. Med hjælp fra disse diplomater nåede manuskriptet til sidst til Malaparte i Italien, hvor han kunne udgive det.