Skriv en fortsættelse til dette afsnit - Det ptolemaiske kongerige og punerne begyndte at erhverve afrikanske elefanter med samme formål, ligesom Numidien og Kongeriget Kush gjorde. Dyret, der blev brugt, var den nordafrikanske elefant ("Loxodonta africana pharaohensis"), som ville uddø af overudnyttelse. Disse dyr var mindre, sværere at tæmme, og kunne ikke svømme dybe floder sammenlignet med de asiatiske elefanter, der blev brugt af det seleukidiske rige i den østlige del af Middelhavet, især syriske elefanter, som stod på skulderen. Det er sandsynligt at i det mindste nogle af de syriske elefanter blev solgt til udlandet. Hannibals yndlings- og måske sidste overlevende elefant fra hans alperkorsning
var et imponerende dyr ved navn "Surus" ("den syriske"), som kan have været af syrisk oprindelse, selvom beviserne er tvetydige.