Passage: Norge har to officielle navne: Norge i Bokmål og Noreg i Nynorsk. Det engelske navn Norge kommer fra det gamle engelske ord Norþweg nævnt i 880, hvilket betyder "nordlig vej" eller "vej, der fører mod nord", hvilket er, hvordan anglosaxerne henvist til kysten af Atlanterhavet Norge ligner videnskabelig konsensus om oprindelsen af det norske sprog navn. De anglosaxerne i Storbritannien også henvist til kongeriget Norge i 880 som Norðmanna land. Der er en vis uenighed om, hvorvidt det indfødte navn for Norge oprindeligt havde samme etymologi som den engelske form. Ifølge den traditionelle dominerende opfattelse, den første komponent var oprindeligt norðr, en beslægtet med engelsk nord, så navnet var Norðr vegr, "den nordlige vej", der henviser til den norrøne vej sejler langs den norske kyst, og kontrasterende med suveren vej, der fører mod nord, hvilket er den måde, hvorpå de nordlige norrøne mennesker sejlede langs den nordlige kyst, ligesom de nordlige norrøne eller østlige norrøne.
Norsk