Skriv en fortsættelse til dette afsnit - Franske succeser i 1690 havde kontrolleret de allierede på de fleste af de kontinentale fronter, men deres sejre havde ikke brudt den store alliance. Med håbet om at afhjælpe koalitionen forberedte de franske kommandører i 1691 et tidligt dobbelt slag: indtagelsen af Mons
I Spanien, i Nederlandene og i Nice i Norditalien. Boufflers besatte Mons den 15. marts med omkring 46.000 mænd, mens Luxembourg havde en tilsvarende observationsstyrke. Efter nogle af de mest intense kampe i alle Ludvig XIV's krige kapitulerede byen uundgåeligt den 8. april. Luxembourg fortsatte med at tage Halle i slutningen af maj, mens Boufflers bombarderede Liège; men disse handlinger viste sig ikke at have nogen politisk eller strategisk konsekvens. Den sidste bemærkelsesværdige aktion i Nederlandene kom den 19. september, da Luxembourgs kavaleri overraskede og besejrede de allieredes baggrunde i en mindre aktion nær Leuze. Nu da forsvaret af de spanske Nederlande var næsten helt afhængig af de allierede, insisterede Vilhelm III på at erstatte sin spanske guvernør, marquis af Gastañaga, med kurfyrsten af Bayern, og dermed overvinde forsinkelser i at få beslutninger fra Madrid.