Henvis til passagen nedenfor og svar derefter på spørgsmålet på samme sprog som passagen:  Passage: Xiao'erjing kan opdeles i to sæt, "moskeesystemet" og "dagligt system". "Moskeesystemet" er det system, der anvendes af elever og imamer i moskeer og madrasaer. Den indeholder meget arabisk og persisk religiøs leksikon, og ingen brug af kinesiske tegn. Dette system er forholdsvis standardiseret og kan betragtes som et rigtigt skrivesystem. Det "daglige system" er det system, der anvendes af de mindre uddannede til breve og korrespondance på et personligt niveau. Ofte blandes enkle kinesiske bogstaver med det arabiske skrift, der for det meste diskuterer ikke-religiøse spørgsmål, og dermed relativt få arabiske og persiske lån. Denne praksis kan variere meget fra person til person. Systemet ville blive udtænkt af forfatteren selv, med ens egen forståelse af de arabiske og persiske alfabeter, kortlagt i overensstemmelse med ens egen dialekttale udtale. Ofte er det kun den der sender brevet og den der modtager det der kan forstå det der står, og det er meget vanskeligt for andre at læse. I modsætning til Hui-muslimer i andre dele af Kina havde muslimer i de nordvestlige provinser Shaanxi og Gansu ingen viden om Han Kitab eller klassisk kinesisk, de brugte Xiao'erjing. Xiao'erjing blev brugt til at kommentere på kinesisk, fremmedsproget islamiske dokumenter på sprog som persisk. Xiaojing blev brugt mest af muslimer, der ikke kunne læse kinesiske tegn. Den var ufuldkommen på grund af forskellige faktorer. De forskellige kinesiske dialekter ville kræve flere forskellige skildringer med Xiaojing. Xiaojing kan ikke vise de toner, der er til stede i kinesisk, stavekonklusioner er uadskillelige, dvs. xi'an og xian. Xiao'erjing var meget enklere end kinesiske tegn til at repræsentere kinesisk.  Spørgsmål: Hvilke alfabeter havde forfatteren brug for at forstå?
Arabisk og persisk