Skriv en fortsættelse til dette afsnit - Både pro-reform- og anti-reform-aktivister beskyldte hinanden for optøjerne. Pro-reformister mistænkte de konservative rådsmedlemmer i Bristol for at ønske, at optøjerne skulle komme ud af kontrol for at diskreditere bevægelsen, mens Tories beskyldte Whig-regeringen for at tilbageholde tropper fra byens myndigheder. Det blev påstået, at optøjerne var styret af en ekstern part; der blev fremsat beskyldninger om fransk involvering (revolutionære der havde væltet Charles X i juli 1830
) og medlemmer af Birminghams Politiske Union, der rejste til byen, men ikke dokumenteret. Reform-kampagner, ivrige efter at undgå enhver politisk forbindelse til optøjerne, hævdede, at optøjerne alle var unge, arbejdsløse og "kvinder af forladt karakter" fra St. Philips og Lawford's Gate områder i byen. Dog viser domstolsoptegnelser, at oprørerne for det meste har været mænd i alderen 20-40 fra Temple og St. James distrikter. Kun én af dem, der blev dømt for optøjer, var arbejdsløs.