Skriv en fortsættelse til dette afsnit - Muhsin al-Shaalan, Al-Nouris fætter, afstod Qurayyat (Qurayyat al-Salt) regionen, som er den sidste tilbageværende del af al-Jawf regionen, og han afstod den til fordel for den saudiske stat. Ibn Battah blev udnævnt til tilhænger af Abdullah al-Tamimi, emiren af al-Jawf, [47] Emiratet Transjordanien har dog afvist dette. Det så, at det var mere fortjent til at regere Qurayyat-regionen, så det eskalerer med den saudiske stat ved at kræve oprettelse af en neutral zone mellem de to lande, tilbagetrækning af saudierne fra Hijaz og tilbagevenden af Al-Rashid-familien i Hail og Al-Ayed-familien i Asir til magten. Dette blev afvist af den saudiske stat. Som en reaktion på det kravlede saudiske styrker over de jordanske landsbyer, indtil de nåede Yadodah, et par miles væk fra byen Amman, [48] På det tidspunkt intervenerede Storbritannien ved at bombe de saudiske styrker og tvinge dem til at trække sig tilbage og vende tilbage til dialogen. Det var tilfældet, så den saudiske stat blev enige med Storbritannien, som repræsenterer Østjordanien, om at give Qurayyat-regionen til Saudi-Arabien og beskytte den saudiske handel med Syrien. Denne aftale blev kendt som Hada-aftalen. [49] Efter annektering af Hijaz blev Qurayyat-regionen kendt som "Emiratet af Qurayyat og den nordlige grænseinspektion". [50] I slutningen af året 1349 AH (1931 A.D.) udnævnte kong Abdulaziz for anden gang Turki bin Ahmed Al-Sudairy til prins på Al-Jouf, og han flyttede hovedstaden fra Dumat al-Jandal til Sakaka. [51] En af de vigtigste begivenheder, der gik videre til Al-Jouf i denne periode, er beskyttelsen af Sultan al-Atrash, lederen af den store syriske revolution.
i Al-Jouf-regionen fra 1927 til 1932 e.Kr. [52]