Skriv en fortsættelse til dette afsnit - Slaget om Atlanterhavet blev udkæmpet omkring handelsskibe, der transporterede forsyninger til og fra de britiske øer. Mens HX-konvojer, ON-konvojer, SC-konvojer og CU-konvojer sejlede til eller fra Nordamerika, transporterede Gibraltar-konvojer forsyninger på den traditionelle handelsrute med resten af det britiske imperium gennem Middelhavet, Suez-kanalen, Rødehavet og Det Indiske Ocean. Nærheden til det frankistiske Spanien og det fascistiske Italien gjorde denne traditionelle handelsrute sårbar over for fjendtlig observation og aflytning. Beskyttelsen af denne skibsrute var ligeledes vigtig for Frankrigs handel med det koloniale Nordafrika, Syrien, Libanon, Madagaskar og Indokina. Konvojer fra Gibraltar blev eskorteret af franske krigsskibe indtil Frankrigs overgivelse. De fleste skibsfartøjer til og fra Det Indiske Ocean og det østlige Middelhav blev omdirigeret rundt om Afrika indtil Italiens kapitulation. OG og KM konvojer bestod i vid udstrækning af forsyninger til de militære garnisoner og civilbefolkningen i Gibraltar og Malta, og for Operationer Torch
Og Husky. Nærheden af denne konvojerute til U-bådbaser i det besatte Frankrig forårsagede hyppig overlapning af konvojslag med allierede offensive patruljer i Biscaybugten. Luftdækning blev fløjet fra Cornwall og Gibraltar, når forholdene tillod det; men der forblev et "lufthul", hvor U-både og overfladeangrebere kunne patruljere konvojruter ubemærket, indtil luftpatruljer begyndte at flyve fra Azorerne i oktober 1943.