Den miasmatiske holdning var, at sygdomme var et produkt af miljøfaktorer som forurenet vand, dårlig luft og dårlige hygiejniske forhold. Sådanne infektioner blev ikke overført mellem individer, men ville påvirke individer inden for det område, der gav anledning til sådanne dampe. Det var identificerbart ved sin ubehagelige lugt. Det blev også oprindeligt antaget, at miasmer blev spredt gennem orme fra sår i dem, der var ramt af en pest. I det 1. århundrede f.Kr. beskrev den romerske arkitektoniske forfatter Vitruvius de potentielle virkninger af miasma (latinsk fosternebul fra sumplande, når man besøgte en by:
sygdomme skyldes miljøfaktorer som forurenet vand, forurenet luft og dårlige hygiejniske forhold