Skriv en fortsættelse til dette afsnit - Indiens nederlag i den kinesisk-indiske krig kom som et alvorligt chok i forhold til dets globale ambitioner og anerkendelse. Hostiliteter i stor skala og militære nederlag ramte landets selvtillid og stolthed. Indien blev tvunget til at vende sig mod Vesten for at få militær og politisk støtte. Efter konflikten med Kina blev Indien involveret i to krige med Pakistan og indledte en periode med politisk ustabilitet, økonomisk stagnation, fødevaremangel og nær hungersnød. Indiens rolle i FN mindskedes, hvilket var både et resultat af dets image og en bevidst beslutning fra det politiske lederskab efter Nehru om at holde lav profil i FN og kun tale om vitale indiske interesser. Denne ændring i politikken blev gennemført under debatten om Kashmir i Sikkerhedsrådet i 1965, da den indiske udenrigsminister Swaran Singh dramatisk stormede ud af sessionen som svar på Zulfikar Ali Bhuttos, Pakistans udenrigsministers, umådeholdne sprog. I sin bog "India's Changing Role in the United Nations" viser Stanley Kochanek, hvordan "bilateralismen blev det vejledende princip i Indiens udenrigspolitik" og henviste FN til blot at være "en arena for at opretholde sådanne kontakter". Endvidere blev Sovjetunionens støtte langt vigtigere end et langsomt og ubeslutsomt FN's Sikkerhedsråd, da Indien opnåede sin største strategiske sejr.
ved at besejre Kina i 1967-krigen og bryde Pakistan op i to og udskære uafhængig Bangladesh i 1971.