Hvad består EU af? Skriv et svar i sammenhæng med det foregående spørgsmål. Det kan være 1 - 20 sætninger. Kontekst:
Selv om det er almindeligt anerkendt, at EU-retten har forrang, giver ikke alle EU-love borgerne ret til at anlægge krav: det vil sige, at ikke alle EU-love har "direkte virkning". I Van Gend en Loos mod Nederlandse Administratie der Belastingen blev det fastslået, at bestemmelserne i traktaterne (og EU-forordningerne) har direkte virkning, hvis de er 1) klare og utvetydige 2) ubetingede og 3) ikke kræver, at EU- eller nationale myndigheder træffer yderligere foranstaltninger for at gennemføre dem. Van Gend en Loos, et postfirma, hævdede, at det, der nu er artikel 30 i TEUF, forhindrede de nederlandske toldmyndigheder i at opkræve told, når det importerede urea-formaldehyd-plast fra Tyskland til Nederlandene. Efter at en nederlandsk domstol havde forelagt sagen, fastslog Domstolen, at selv om traktaterne ikke "udtrykkeligt" gav borgerne eller virksomhederne ret til at indbringe sager, kunne de gøre det. Historisk set havde internationale traktater kun givet staterne ret til at gøre krav på deres håndhævelse, men Domstolen erklærede, at "Fællesskabet udgør en ny retsorden i international ret". Da artikel 30 klart, ubetinget og umiddelbart fastslog, at der ikke kunne indføres kvantitative handelsrestriktioner uden en god begrundelse, kunne Van Gend en Loos inddrive de penge, den betalte for tariffen. EU-forordninger er i denne forstand de samme som traktatbestemmelserne, fordi de, som det fremgår af artikel 288 i TEUF, er "direkte anvendelige i alle medlemsstater". Endvidere er medlemsstaterne forpligtet til ikke at kopiere forordninger i deres egen lovgivning for at undgå forvekslinger. I dommen i sagen Kommissionen mod Italien fandt Domstolen f.eks., at Italien havde tilsidesat en forpligtelse i henhold til traktaterne, både ved at undlade at anvende en ordning, der betalte landbrugerne en præmie for slagtning af køer (for at mindske overproduktionen af mælkeprodukter), og ved at gengive reglerne i en bekendtgørelse med forskellige tilføjelser. "Forordninger", fastslog Domstolen, "træder kun i kraft ved deres offentliggørelse", og deres gennemførelse kan medføre, at "der bringes deres samtidige og ensartede anvendelse i fare".