Udfyld følgende sætning: Selv om penge var stramme for 1989, Coloni indtastet to biler for Roberto Moreno og franske nykommer Pierre-Henri Raphanel. FC188B'erne var endnu en opdatering af bilerne fra 1987, men de var svære at håndtere og omkring 20 km/t langsommere end resten af rækken. Ikke desto mindre var begge kørere i stand til at kvalificere sig til Monaco Grand Prix. Dette var den eneste deltagelse af en Coloni i den første del af sæsonen. I Canada præsenterede Coloni en ny bil (Coloni C3), som blev skrevet af tidligere AGS-ingeniør Christian Vanderpleyn. C3 var et grundlæggende godt design, men holdet led igen af en fuldstændig mangel på test. Det betød at holdet ofte ikke kunne finde det rigtige setup til løbet. Det lykkedes ikke for holdet at kvalificere sig til det meste af resten af sæsonen <unk> kun i tre tilfælde, Coloni C3's debut, 1989 Canadian Grand Prix,
Moreno kvalificerede sig til Grand Prix i Storbritannien 1989 og til Grand Prix i Portugal med henholdsvis 26., 23. og 15. plads, efter at Estoril havde fået installeret en frontfløj. Desværre for holdet, kolliderede han med Eddie Cheever i opvarmningen og måtte bruge reservemodellen. Han nåede ikke målet, da motoren eksploderede efter et par omgange. Da resultaterne ikke nåede frem, blev holdet nedskåret i løbet af året. Efter at Vanderpleyn havde forladt holdet i september, overtog Enzo Coloni selv ingeniørjobbet, men overraskende bragte dette ingen forbedring; heller ikke den nye kører Enrico Bertaggia, der erstattede Raphanel i de sidste løb. Holdet sluttede på samme plads som Zakspeed, fordi EuroBrun-holdet aldrig kvalificerede sig det år. Det portugisiske Grand Prix viste sig at være den sidste kvalifikation for en Coloni bil.