Fuldfør følgende sætning: Ved udgangen af oktober 1914 var hele fronten i Belgien og Frankrig blevet forankret i skyttegravslinjer, som varede indtil krigens sidste uger. Masseangreb fra infanteriet var forgæves i lyset af artilleri ild, samt hurtig riffel og maskingevær ild. Begge sider koncentrerede sig om at afbryde fjendens angreb og beskytte deres egne tropper ved at grave dybt ned i jorden. Efter ophobningen af styrker i 1915 blev den vestlige front en dødvande kamp mellem ligestillede, der skulle afgøres ved udmattelse. Frontale angreb og deres tilhørende tab blev uundgåelige, fordi de kontinuerlige skyttegravslinjer ikke havde åbne flanker. Ofre for forsvarerne matchede ofrene for angriberne, da store reserver blev brugt i dyre modangreb eller udsat for angriberens massivt artilleri. Der var perioder, hvor stiv skyttegravskrig brød sammen, såsom under slaget ved Somme, men linjerne rykkede aldrig meget langt. Krigen ville blive vundet af den side, der var i stand til at forpligte de sidste reserver til den vestlige front. Den vestlige front var præget af skyttegravskrig, indtil tyskerne lancerede deres
Forårsoffensiven den 21. marts 1918. Der blev også udkæmpet skyttegravskrig på andre fronter, bl.a. i Italien og ved Gallipoli.