Skriv en fortsættelse til dette afsnit - The Hart Foundation adopterede kælenavnet "The Pink and Black Attack", som Hart fortsatte med at bruge efter tag teamets opløsning. Dette var med henvisning til holdets ringbeklædning, såvel som Harts signatur spejlede solbriller, som han rutinemæssigt ville give væk til et ungt publikum før kampe, efter hans ansigtsforandring i 1988. Efterhånden som Harts WWF-karriere udviklede sig, beskrev han sig mere og mere som "Den bedste der er, den bedste der var, og den bedste der nogensinde vil være" (afledt af filmen "The Natural" fra 1984), som han senere ville retfærdiggøre gennem tre påstande: han har aldrig såret en modstander på grund af egen skyld; gennem hele løbet af sin karriere, han savnede kun et show (som følge af flyvevanskeligheder); og at han kun én gang nægtede at tabe en kamp <unk> hans sidste WWF-kamp med langvarige modstander Shawn Michaels på Survivor Series
Det kulminerede i Montreal Screwjob.