Passage: I 1919 overtog en indisk lovgivende forsamling, bestående af et statsråd og en lovgivende forsamling, de lovgivende funktioner i vicekongens råd. Vicekongen beholdt dog betydelig magt over lovgivning. Han kunne bemyndige udgift af penge uden lovgivende forsamlingens samtykke til "kirkelige, politiske [og] forsvar" formål, og til ethvert formål under "nødstilfælde". Han fik lov til at nedlægge veto, eller endda stoppe debatten om ethvert lovforslag. Hvis han anbefalede vedtagelsen af et lovforslag, men kun et kammer samarbejdede, kunne han erklære lovforslaget vedtaget over indsigelserne fra det andet kammer. Lovgivende forsamling havde ingen myndighed over udenrigsanliggender og forsvar.
betydelige beføjelser over lovgivning