De sovjetiske deportationer fra Estland var en serie af masse-deportationer fra Estland i 1941 og 1945-1951. De to største bølger af deportationer fandt sted i juni 1941
og marts 1949 samtidig i alle tre baltiske lande (Estland, Letland og Litauen). Deportationerne var primært rettet mod kvinder, børn og ældre, som han kaldte "anti-sovjetiske elementer". Dertil kom deportationer på grund af etnisk oprindelse (tyskere i 1945 og ingerske finnere i 1947-1950) og religion (Jehovas Vidner i 1951). Esterne, der boede i Leningrad-oblast, var allerede blevet udsat for deportation siden 1935.