Skriv en fortsættelse til dette afsnit - Selvom Ngô Đình Diệm personligt blev respekteret for sin nationalisme, politiske stabilitet og politikker, der udløste hurtig økonomisk vækst, ledte han en nepotisistisk og autoritær regering. Valgene blev rutinemæssigt rigget, og Diệm favoriserede minoritetens romerske katolikker i mange spørgsmål, idet han troede, at katolikker var "mere troværdige", mere antikommunistiske og mere uigennemtrængelige for Viet Cong-infiltrering. Hans religiøse politik udløste protester fra det buddhistiske samfund efter at demonstranter blev dræbt.
på Vesak, Buddhas fødselsdag, i 1963, da de protesterede mod et forbud mod det buddhistiske flag. Denne hændelse udløste masseprotester der krævede religiøs lighed. Det mest berømte tilfælde var den ærværdige Thích Quảng Đức, der brændte sig selv ihjel for at protestere. Billederne af denne begivenhed blev verdensoverskrifter og bragte Diệm ekstrem forlegenhed. Spændingerne blev ikke løst, og den 21. august angreb ARVN's specialstyrker, der var loyale over for hans bror og øverste rådgiver Ngô Đình Nhu og var under kommando af Lê Quang Tung, buddhistiske pagoder over hele landet, hvilket efterlod et dødstal, der skønnes at være i hundredvis. I USA blev Kennedy-administrationen bekymret for, at Diem-regeringens problemer underminerede USA's antikommunistiske indsats i Sydøstasien og Diem's stigende modstand og manglende samarbejde med den amerikanske regering. Den 1. november 1963, med planlægning og støtte fra CIA og Kennedy-administrationen, sørvietnamesiske generaler ledet af Dương Văn Minh konstrueret et statskup og styrtede Ngô Đình Diệm, dræbte både ham og hans bror Nhu.