Han mente, at bogens litterære fortjeneste var irrelevant, fordi en velskrevet obskønt bog var endnu mere skadelig end en dårligt skrevet. Emnet i sig selv var ikke nødvendigvis uacceptabelt; en bog, der skildrede den "moralske og fysiske nedbrydning, som overgivelse til de laster, der er nødvendige, må indebære" kunne være tilladt, men ingen fornuftig person kunne sige, at en påstand om anerkendelse og tolerance af omvendte synder ikke var obskønt. Han beordrede bogen tilintetgjort, med de tiltalte til at betale sagsomkostninger. Spørgsmål: Hvilken type person ville sige, at det ikke er obskønt?
Ingen fornuftig person