Skriv en fortsættelse til dette afsnit - I 1793 erklærede den franske revolutionære regering krig mod Storbritannien, hvilket tilsatte frygten for en fremmed invasion til frygten for et hjemligt oprør og førte til næsten panik i London. Den regulære britiske hær, som allerede havde indsat seks brigader sammen med den østrigske hær i Holland, var ikke tilstrækkelig til at forsvare landet, og den vigtigste militære reserve, militsen, blev ikke anset for hverken effektiv eller pålidelig. Det var blevet demobiliseret ved afslutningen af den amerikanske uafhængighedskrig i 1783, og i det mellemliggende årti havde det været genstand for omkostningsbesparende foranstaltninger, der havde efterladt det mangelfuldt. Det blev indført i 1792 som en forsigtighedsforanstaltning mod oprør, men et organ, der overvejende var rekrutteret blandt arbejderklassen, var selv mistænkeligt, i det omfang militsenhederne ikke blev betroet at blive indsat i deres egne rekrutteringsområder indtil 1795. Regeringen havde tidligere søgt hjælp hos frivillige for at forøge sine styrker i 1779, på grund af frygt for en fransk-spansk invasion.
, selv om dette var kortvarigt og ikke længe overlevede afslutningen af krigen i kolonierne. I betragtning af at der ikke var tid nok til at afhjælpe militsens mangler, vendte regeringen sig igen til frivillige for at styrke landets forsvar i 1794.