I 1946 blev Freire udnævnt til direktør for Pernambuco Institut for Uddannelse og Kultur. Arbejdende primært blandt de analfabeterede fattige, Freire begyndte at udvikle en pædagogisk praksis, der ville have indflydelse på befrielse teologi bevægelse af 1970'erne. I 1940'erne Brasilien, læsefærdighed var et krav for at stemme i præsidentvalget. I 1961 blev han udnævnt til direktør for Institut for Kulturel Udvidelse ved universitetet i Recife. I 1962 havde han den første mulighed for storstilet anvendelse af sine teorier, da i et eksperiment, 300 sukkerrør høstere blev lært at læse og skrive på bare 45 dage. Som svar på dette eksperiment, den brasilianske regering godkendte skabelsen af skæbne tusindvis af kulturelle kredse i hele landet.
fængslet