Henvis til passagen nedenfor og svar derefter på spørgsmålet på samme sprog som passagen:  Passage: Den geocentriske model kom ind i græsk astronomi og filosofi på et tidligt tidspunkt; den kan findes i præ-sokratisk filosofi. I det 6. århundrede f.v.t. foreslog Anaximander en kosmologi med Jorden formet som en sektion af en søjle (en cylinder), der holdes oppe i midten af alting. Solen, Månen og planeterne var huller i usynlige hjul omkring Jorden; gennem hullerne kunne mennesker se skjult ild. Omkring samme tid troede Pythagoras, at Jorden var en kugle (i overensstemmelse med observationer af formørkelser), men ikke i centrum; de troede, at den var i bevægelse omkring en usynlig ild. Senere blev disse synspunkter kombineret, så de fleste uddannede grækere fra det 4. århundrede f.Kr. troede, at Jorden var en kugle i universets centrum. I det 4. århundrede f.Kr. skrev to indflydelsesrige græske filosoffer, Platon og hans elev Aristoteles, værker baseret på den geocentriske model. Ifølge Platon var Jorden en kugle, der lå stille i universets centrum. Stjernerne og planeterne blev ført rundt om Jorden på kugler eller cirkler, arrangeret i rækkefølge (udad fra midten): Måne, Sol, Venus, Merkur, Mars, Jupiter, Saturn, faste stjerner, med de faste stjerner placeret på den himmelske sfære. I sin "Myte om Er", en sektion af Republikken, beskriver Platon kosmos som Nødvendighedens Spindel, som Sirenerne besøger og drejes af de tre skæbner. Eudoxus af Cnidus, der arbejdede sammen med Platon, udviklede en mindre mytisk, mere matematisk forklaring på planeternes bevægelse baseret på Platons udtalelse om, at alle fænomener i himlene kan forklares med ensartet cirkulær bevægelse. Aristoteles uddybede Eudoxus' system.  Spørgsmål: Hvem formulerede teorien om en søjle-jord-kosmologi?
Anaksimander