Under det store syriske oprør mod det franske styre i Syrien var Faisal ikke særlig støttende over for oprørerne dels på grund af britisk pres, dels på grund af sin egen forsigtige natur, og hovedsageligt fordi han havde grund til at tro, at franskmændene var interesserede i at installere en hashemit til at regere Syrien på deres vegne. I 1925, efter det syriske druserevolt
, begyndte den franske regering at rådføre sig med Faisal om syriske anliggender. Han rådede franskmændene til at genoprette hashemitisk magt i Damaskus. Franskmændene konsulterede Faisal, fordi de var inspireret af hans succes som en påtvunget leder i Irak. Det viste sig, at franskmændene blot spillede Faisal sammen, da de ønskede at give ham indtryk af, at han kunne blive genindsat som konge af Syrien for at afholde ham fra at støtte de syriske oprørere, og da de havde knust det syriske oprør, mistede de interessen for at have et hashemitisk styre i Syrien.