Den kejserlige japanske flåde (IJN) var klar over Amerikas enorme industrielle potentiale i krigstid, men håbede på, at aksemagternes succeser i Europa ville begrænse, hvad de allierede kunne foretage sig i Stillehavet, og forfulgte deres tidskrævende strategi om at vinde et afgørende slag i begyndelsen af en kort krig, hvorefter den kunne diktere fredsbetingelser. Den 7. december 1941 indledte Japan modigt en række næsten samtidige land- og søangreb. En af disse lammede midlertidigt den amerikanske flåde ved at ødelægge dens slagskibsflåde ved Pearl Harbor. I løbet af de næste fire måneder drev Japans hær og flåde amerikanerne ud af Filippinerne og neutraliserede potentielle amerikanske trin tilbage til Filippinerne ved at overtage Wake Island og Guam. Japan sank krigsskibe mod briterne og invaderede områder i Malaya.
og Borneo, tvang Singapore til at overgive sig, og neutraliserede den britiske position på Ceylon. De hollandske besiddelser i Østindien blev også erobret, hvilket gav Japan adgang til store mængder olie. Australien blev drevet ud af New Britain og dele af New Guinea. Japan etablerede derefter en forsvarsperimeter omkring sit udvidede imperium ved at befæste baser i mange af de nyligt erobrede besiddelser.