Den første kontakt mellem de to sider fandt sted i 1983. Tsugaru-strædet har en østlig og en vestlig hals, begge ca. 20 km på tværs. Indledende undersøgelser foretaget i 1946 indikerede, at den østlige hals var op til 200 meter dyb med vulkansk geologi. Den vestlige hals havde en maksimal dybde på 140 meter og en geologi, der hovedsagelig bestod af sedimentære klipper fra den neogene periode. Den vestlige hals blev valgt, med sine forhold, der blev betragtet som gunstige for tunneling. Tunnelens undervandsdel består af vulkansk klippe, pyroklastisk klippe og sedimentære klippe fra den involverede periode.
Igneøse indtrængninger og fejl