I renæssancen var større mobilitet blandt mennesker med til at fremme handelen, og der opstod egnede betingelser for iværksættere til at starte nye, lukrative virksomheder. Da lånte penge ikke længere udelukkende var til forbrug, men også til produktion, kunne de ikke ses på samme måde. Skolen i Salamanca udarbejede forskellige grunde, der retfærdiggjorde opkrævning af renter. Den person, der modtog et lån, tjente; man kunne betragte renter som en præmie betalt for den risiko, som låneren tog. Der var også spørgsmålet om omkostningerne, idet låneren mistede andre muligheder for at udnytte de lånte penge. Endelig, og måske mest oprindeligt, var det at betragte penge selv som en vare, og brugen af ens penge som noget, som man skulle modtage en rente for i form af spørgsmål: Hvad er kendetegnet ved penge?
en vare