Efter italiensk fascisme (hvis partisan arm, det nationale fascistiske parti, var godt støttet i regionen) og den allierede invasion af Sicilien
Under Anden Verdenskrig blev Sicilien i stigende grad en fæstning for det kristne demokrati, som var i opposition til det italienske kommunistiske parti. Sicilianerne havde også en tilbøjelighed til konservativ/nationalistisk politik, hovedsageligt repræsenteret af det monarkistiske nationale parti og den italienske sociale bevægelse.