Indira Gandhi-ledede Kongres (I) afskaffede i 1973 "One Rank One Pension" som grundlag for pensionering af indiske væbnede styrker, som havde været i vogne i 26 år siden uafhængigheden, gennem en ex parte administrativ ordre. Endvidere forhøjede regeringen på grundlag af rapporten fra den tredje lønkommission, hvoraf repræsentation af de væbnede styrker var udelukket, og som var domineret af bureaukrater, pensionen for civile, der gik på pension ved 58 år, fra 30 til 50 procent, en nettoforhøjelse på 20 procent; og den nedsatte pension for soldater, officerer (NCO'er) og juniorofficerer (JCO'er) med 20 procent, fra 70 til 50 procent af grundlønnen, med den forbehold, at den mindste tjenesteperiode for fuld pension var 33 år. Men da soldaterne i 1973 gik på pension efter 15 års tjeneste, i en alder af 33/36 år, fik de mindre end 30 procent af lønnen som pension. Soldaternes pension blev således ikke reduceret med 20 procent, men med 40 procent fra 70 til 30 procent. Ud over at nedgradere militære pensioner nedgraderede regeringen soldaternes status ved at ligestille "infanterist med mindre end tre års tjeneste" med "halv-kvalificeret/ukvalificeret arbejdskraft". Beslutningen blev offentliggjort to måneder efter, at feltmarskal Sam Manekshaw, som ledede hæren i den sejrrige krig i 1971
, pensioneret fra tjenesten. &lt;ref name="V Mahalingam, 21/9"&gt;&lt;/ref&gt; Årsagen til deprimerende væbnede styrker pensioner, som fortsætter med at rankle veteraner og servings personale, givet af Kongressen I regeringen var, at det ønskede at sikre <unk>equivalence<unk> af væbnede styrker pensioner med civile.