Som den første bølge af de muslimske erobringer i Det Nærlige Østen aftog, og en semi-permanent grænse mellem de to magter blev etableret, en bred zone, ikke krævet af enten byzantinere eller arabere og praktisk talt forladt (kendt på arabisk som al-Ḍawāḥī, "de ydre lande" og på græsk som τὰ <unk>κρα, ta akra, "ekstremiteterne") begyndte i Kilikien, langs de sydlige tilgange af Taurus og Anti-Taurus bjergkæder, forlader i Syrien muslimske og den anatoliske plateau i byzantinske hænder. Både kejser Heraclius og den kalif 'Umaroth (r. 634<unk>644) forfulgte en strategi for ødelæggelse af denne zone, forsøger at gøre det til en barriere mellem de to kristne riger.
Kejser Heraclius