Kortfattet artikel:  Tænkeeksperimenterne er endelig forbi. Hillary Clintons online erklæring om at blive præsident betyder, at fokus nu vil skifte til kampagnen og til hvilken slags præsident hun måske bliver. Og ingen steder vil spekulationerne være større end inden for udenrigspolitikken, som helt sikkert vil blive et stort emne i den kommende valgkamp. Hvis hun vinder, vil Clinton tilføje til sine potentielle "første": første kvindelige præsident; den første præsident, der har været førstedame. Der er også en anden: den første udenrigsminister, der blev præsident siden James Buchanan. Kun en håndfuld af landets øverste diplomater har været i Det Hvide Hus (Thomas Jefferson; James Madison; James Monroe; John Quincy Adams; Martin Van Buren; og Buchanan). Og ingen i det 20. århundrede, et mærkeligt faktum, der antyder, at politik og statsmagt er helt forskellige dyr. Alt for få af vores udenrigsministre har haft den nødvendige erfaring med det valgte embede eller ønsket, ambitionen og temperamentet til at konkurrere om det øverste job. Men alt i alt burde Clintons tid på udenrigsministeriet være en reel fordel under valgkampen, især i forhold til hendes republikanske rivalers manglende udenrigspolitiske erfaring. Men det her bliver ikke en kagepromenade for hende på udenrigspolitisk side. Clinton bliver nødt til at forhandle og gå ad ad adskillige vanskelige og klippefulde veje for at sikre, at hendes karriere som udenrigsminister forbliver en fordel og ikke bliver til en belastning. Her er grunden: Den sidste præsident, der tjente i en top stilling i sin umiddelbare forgængers administration, var George H.W. Bush. Omstændighederne var anderledes dengang. Langt fra at ønske at distancere sig fra Reagan, så Bush 41 fortjeneste i at styrke forbindelsen med en præsident, der dominerede hans dag på en måde, som få administrerende direktører har gjort. Clinton vil stå over for en sværere balancering: hvordan at stå ved de politikker, som hun hjalp håndværk i Obamas første periode og stadig adskille sig fra en administration hendes modstandere vil sprænge som svag, vaklende og retfærdigt eller ej, ansvarlig for...
Den tidligere udenrigsminister må beslutte, om hun vil være uenig med Barack Obamas håndtering af udenrigspolitikken. Han siger, at hendes erfaring i udlandet kan være et aktiv, så længe hun ikke bliver fanget af kontroverser om Obamas politik.