For det første kom store beholdninger af amerikanske dollars ind i Europa kort efter 2. verdenskrig. Dette var et resultat af det faste valutakurssystem, der førte til, at flere lande brugte amerikanske dollars til handel, samt øget import til USA selv fra Europa. Desuden ydede USA økonomisk bistand til europæiske nationer efter 2. verdenskrig i form af skadeserstatning i henhold til den amerikanske regerings Marshallplan. For det andet, efter 2. verdenskrig overførte kommunistiske regeringer, herunder Sovjetunionen og Kina, deres aktier i USA til europæiske banker. Det antages, at dette er sket af to hovedårsager: (1) af frygt for, at de amerikanske myndigheder vil beslaglægge deres aktiver, og (2) til akkumuleret goodwill hos Eurobankerne som en strategi for at fremme en fremtidig kilde til lån og finansiering. For det tredje: Sterlingkrisen i 1957
Det er et spørgsmål, som jeg gerne vil have behandlet, men som jeg ikke har stillet. Her forbød Bank of England handel finansieret med sterling for lande uden for sterling som følge af en kraftig stigning i bankursen til 7%, hvilket tvang London-baserede banker til at slutte sig til resten af verden og bruge dollars til handel. Dette sammen med efterspørgslen efter andre typer euro uden for deres hjemmemarkeder fører til innovationen på euromarkederne.