Skriv en fortsættelse til dette afsnit - Toulouse var allerede ved at blive et fokus for tyske kommunistiske eksilboere, der var flygtet fra lejre i det sydlige Frankrig, eller simpelthen var på vej sydpå, da den tyske hær invaderede Frankrig fra nord i maj 1940. Der blev etableret forbindelser til franske kommunister, der var ved at blive et ledende element i modstandsbevægelsen mod den tyske militære besættelse i nord og Pétain-marionettestyrelsen i syd. Fra sin flugt var Beling derfor en del af et velstøttet underjordisk aktivistnetværk. Hans partirolle på dette tidspunkt beskrives forskelligt: Ifølge mindst en kilde var han den tyske partileder for Toulouse-regionen, identificeret af kammerater under partiets pseudonymer "Claude" eller "Clément". I september 1940 kom Beling til en aftale med Maurice Tréand (som repræsenterede Centralkomiteen i deres drøftelser sammen), hvilket førte til oprettelsen af den såkaldte undersektion inden for den franske modstandsorganisation. Dette gav et vigtigt grundlag for et tættere samarbejde mellem tyske kommunister, der opererede "underjordisk" i det besatte Frankrig, og kammerater fra Résistance, hvilket mindskede den gensidige mistro, der var iboende i situationen. Résistance var i stand til at yde omfattende "infrastrukturstøtte", herunder levering af falske identitetskort, hvorved tyske kommunister, der havde erhvervet de nødvendige sprogkundskaber, kunne blande sig i den omkringliggende fransktalende befolkning. Modstands kammerater var også ofte i stand til at arrangere skjulesteder som den tyske besættelse blev mere undertrykkende og, især efter 1942
Det er ikke muligt, at der er nogen, der har gjort det, og det er ikke muligt, at der er nogen, der har gjort det, og det er ikke muligt, at der er nogen, der har gjort det.