Med 18.000 mænd erobrede Wellington den fransk garnisonerede by San Sebastián under brigadegeneral Louis Emmanuel Rey efter to belejringer, der varede fra den 7. juli til den 25. juli (mens Wellington rejste med tilstrækkelige styrker til at håndtere marskal Soults modangreb, efterlod han general Graham i kommando over tilstrækkelige styrker til at forhindre udskydninger fra byen og enhver relief i at komme ind); og fra den 22. august til den 31. august 1813. Briterne pådrog sig store tab under angrebene. Byen blev igen plyndret og brændt ned af anglo-portugiserne: se Belejringen af San Sebastián. I mellemtiden trak den franske garnison sig tilbage til Citadellet, som efter et kraftigt bombardement overgav deres guvernør den 8. september, med garnisonen, der marcherede ud den næste dag med fuld militær ære. Den dag, San Sebastián faldt, forsøgte Soult at befri den, men i slagene ved Vera og San Marcial
blev slået tilbage af den spanske hær i Galicien under general Manuel Freire. Citadellen overgav sig den 9. september, og tabene i hele belejringen var omkring 4000 allierede, 2000 franske. Wellington besluttede derefter at kaste sin venstre over floden Bidassoa for at styrke sin egen position og sikre Fuenterrabias havn.