Efter sin fars død i 1823 rejste han til Spanien, hvor han kortvarigt kæmpede i det liberale oprør mod Ferdinand VII's absolutistiske styre; før han blev taget til fange af den franske hær. I 1825 var han blandt en gruppe frivillige rekrutteret af oberst Charles Fabvier i Marseille for at kæmpe i den græske uafhængighedskrig. Han ankom til Nauplion i 1825, hvor han oprindeligt tjente i oberst Auguste Regnaud de Saint-Jean d'Angély's kavaleri som Trooper. Myhrberg deltog i kampene i Eubea i 1826, han kæmpede derefter i et forsøg på at lette belejringen af Akropolis, hvor han blev såret. I 1826 blev han forfremmet til løjtnant, og deltog senere i krigen, hvor han blev såret igen. Han blev såret i kamp for tredje gang i slaget ved Cape Colias, og blev forfremmet til kaptajn efter afslutningen. I januar 1827 blev Myhrberg Fabviers aide-de-camp og tjente efterfølgende i samme rolle for generalmajor Thomas Gordon og oberst Carl Wilhelm von Heideck. Myhrberg deltog i slaget ved Phaleron og Chios-ekspeditionen, hvor han udmærkede sig. I 1829 blev Myhrberg udnævnt til kommandant for Palamidi-fæstningen af Ioannis Kapodistrias. På grund af den voksende indflydelse fra det russiske parti forlod Myhrberg Grækenland i 1831 for at deltage i den polske novemberopstand. Lidt er kendt om denne periode af hans liv, ifølge en anekdotisk beretning af Anders Ramsay, Myhrberg kæmpede på
Slaget ved Ostrołęka. Han blev taget til fange af russerne på et tidspunkt under krigen, men formåede at flygte til det neutrale Preussen og slog sig senere ned i Frankrig.