Skriv en fortsættelse til dette afsnit - I 794 gav Karl den Store Louis fire tidligere gallo-romerske villaer i den tanke, at han ville tage hver især som vinterbolig: Doué-la-Fontaine i dagens Anjou, Ebreuil i Allier, Angeac-Charente og det omstridte Cassinogilum. Karl den Stores hensigt var at alle hans sønner skulle opdrages som indfødte i deres egne områder, iføre sig regionens nationale kostume og regere efter de lokale skikke. Således blev børnene sendt til deres respektive riger i en ung alder. Markerne - de perifere fyrstedømmer - spillede en vigtig rolle som bastioner mod trusler fra udlandet mod riget. Ludvig regerede over den spanske march. I 797 faldt Barcelona, den største by i "Marca", til frankerne da Zeid, dens guvernør, gjorde oprør mod Córdoba og, da det ikke lykkedes, overgav den til dem. Umayyadernes myndighed generobrede det i 799. Men Ludvig marcherede hele sin riges hær, herunder gasconerne med deres hertug Sancho I af Gascogne, provensalerne under Leibulf og goterne under Bera, over Pyrenæerne og belejrede det i syv måneder.
, der overvintrede der fra 800 til 801, da det kapitulerede. Kong Ludvig blev formelt indsat i sin rustning i 791 i en alder af fjorten. Prinserne fik dog ikke uafhængighed fra den centrale myndighed, da Karl den Store ønskede at indprente dem begreberne imperium og enhed ved at sende dem på fjerne militære ekspeditioner. Ludvig sluttede sig til sin bror Pippin i Mezzogiorno-kampagnen i Italien mod hertugen Grimoald af Benevento mindst én gang.