Slut følgende sætning: Charlotte Paulsen diskuterede ofte de spørgsmål, der bekymrede dem begge, med sin nye svigersøn. De konservative ledere, der i 1814 og 1815 pålagde en tilbagevenden til deres version af den gamle orden i Wien, havde ikke været i stand til at begrave de ideer om oplysningshumanisme og rationalisme, som de franske revolutionære hære og Napoleons administrative geni havde spredt over hele Europa i de foregående 25 år. 1830'erne var måske Biedermeiers tidsalder, men det var også "Vormärz's" årti.
Regimskiftet i Paris i 1830 blev fulgt af en bølge af protester over hele Tyskland. Julius Lorentzen indpodede Charlotte Paulsen med en ny bevidsthed om demokratiske tanker og ideer. Deres drøftelser omfattede teologi, filosofi og moderne udvikling. Men Lorentzen døde ung i 1837. Christian og Charlotte Paulsen adopterede nu en datter, Marie Paulsen, og Charlotte beskæftigede sig med sin anden datters uddannelse med samme intensitet, som hun havde anvendt på Elisabeths uddannelse. Uden for huset blev politisk bevidste kvinder fanget i borgerlige protester og de programmer for liberale reformer, der nu var ved at dukke op, sammen med krav om demokratiske rettigheder for borgerne, herunder kvinder. Elisabeth Paulsen følte sig også presset til at gøre mere. Senere besluttede hun at oprette "Weiblichen Verein für Armen- und Krankenpflege" ("Kvindeforeningen for pleje af de fattige og syge"), som var blevet oprettet i Hamburg af den formidabelt energiske Amalie Sieveking i 1832, som reaktion på koleraepidemien i det år. Men Sieveking afviste hendes tilgange og fandt Paulsen for meget af en "fri tænker". Det irriterede Sieveking, at selv om Paulsens motiver var hæderlige, humanistiske og rationelle, så virkede de ikke at være overvældende kristne.