Person-centreret terapi, også kendt som person-centreret psykoterapi, person-centreret rådgivning, klient-centreret terapi og Rogerian psykoterapi, er en form for psykoterapi udviklet af psykolog Carl Rogers, der begyndte i 1940'erne og strækker sig ind i 1980'erne. Person-centreret terapi søger at lette en klients selvaktualiserende tendens, "en iboende tilbøjelighed til vækst og opfyldelse", via accept (betingelsesløs positiv respekt), terapeut kongruens (ægthed) og empatisk forståelse.
1940'erne og frem til 1980'erne