P-40'ernes mangel på en to-hastigheds kompressor gjorde det ringere end Luftwaffe jagere som Messerschmitt Bf 109 eller Focke-Wulf Fw 190 i højhøjde kamp og det blev sjældent brugt i operationer i Nordvest-Europa
- Hvad? Men mellem 1941 og 1944 spillede P-40 en afgørende rolle med de allieredes luftstyrker på tre store teatre: Nordafrika, det sydvestlige Stillehav og Kina. Det havde også en betydelig rolle i Mellemøsten, Sydøstasien, Østeuropa, Alaska og Italien. P-40'ernes præstationer i høje højder var ikke så vigtige i disse teatre, hvor de tjente som luftoverlegenhedskæmper, eskortebomber og jagerbomber. Selv om det fik et efterkrigstidens ry som et middelmådigt design, der kun var egnet til tæt luftstøtte, tyder nyere forskning, herunder undersøgelse af de enkelte allierede eskadrillers optegnelser, på, at dette ikke var tilfældet: P-40 udførte overraskende godt som en luftoverlegenhedskæmper, til tider med alvorlige tab, men også med en meget tung vejafgift på fjendtlige fly. Baseret på krigstid sejr krav, over 200 allierede jagerpiloter <unk> fra Storbritannien, Australien, New Zealand, Canada, Sydafrika, USA og Sovjetunionen <unk> blev ess flyver P-40. Disse omfattede mindst 20 dobbelte ess, for det meste over Nordafrika, Kina, Burma og Indien, det sydvestlige Stillehav og Østeuropa. P-40'erne tilbød de ekstra fordele ved lave omkostninger og holdbarhed, som holdt den i produktion som et jordangrebsfly længe efter at den var forældet som en jager.