Skriv en fortsættelse til dette afsnit - Italien sluttede sig til krigen som en af aksemagterne i 1940, og gik ind efter at det var blevet klart at Frankrig sandsynligvis ville tabe til Tyskland. Den italienske invasion af Frankrig var kortvarig, da den franske tredje republik kapitulerede kort efter. Italien var parat til at kæmpe mod det britiske imperium i Afrika og Mellemøsten, kendt som "parallelkrig", mens det forventede et lignende sammenbrud af britiske styrker på den europæiske teater. Italienerne bombede Mandat Palæstina.
, invaderede Egypten og besatte det britiske Somaliland med indledende succes. Den italienske militærmaskine viste svaghed under den græsk-italienske krig i 1940, en aggressionskrig, som Italien indledte uden provokation, men hvor den italienske hær fandt lidt fremskridt. Tysk hjælp under slaget om Grækenland ville til sidst redde italienerne, og deres større ambitioner blev delvist opfyldt i slutningen af 1942, da italiensk indflydelse blev udvidet til hele Middelhavet. Det meste af Grækenland blev besat af Italien; Italienerne administrerede de franske territorier Korsika og Tunesien efter Vichy-Frankens sammenbrud og besættelse af tyske styrker; og et marionetregime blev installeret i Kroatien efter den tysk-italienske invasion af Jugoslavien. Albanien, Ljubljana, kystområdet Dalmatien og Montenegro var blevet direkte annekteret af den italienske stat. Italiensk-tyske styrker havde også opnået sejre mod oprørere i Jugoslavien og havde besat dele af det britisk kontrollerede Egypten på deres fremrykning til El-Alamein efter deres sejr ved Gazala.