Alle dyr er sammensat af celler, der er omgivet af en karakteristisk ekstracellulær matrix bestående af kollagen og elastiske glykoproteiner. Under udviklingen danner dyrets ekstracellulære matrix en relativt fleksibel ramme, hvorpå celler kan bevæge sig og omorganiseres, hvilket gør dannelsen af komplekse strukturer mulig. Dette kan forkalkes og danne strukturer som skaller, knogler og spikuler. I modsætning hertil holdes cellerne i andre flercellede organismer (primært alger, planter og svampe) på plads af cellevægge og udvikler sig således ved progressiv vækst. Dyrcellerne besidder unikt de forbindelser, der kaldes stramme forbindelser, hulforbindelser og desmosomer. Med få undtagelser er især muskelsvampene og plazoans zoologiske kroppe differentieret til væv. Disse omfatter de fleste væv, som muliggør bevægelse, flade væv og spikler, og der kan også være to former af ekstracellular matrix, som er enten åbne eller åbne, og som kan overføre signaler i kroppen.
kollagen og elastiske glykoproteiner