Henvis til passagen nedenfor og svar derefter på spørgsmålet på samme sprog som passagen:  Gennemgang: Selv om nogle pterosaurer traditionelt er afbildet som uhyggelige og akavede når de står på jorden, antyder deres anatomi (især pterodactyloider) at de var dygtige vandrere og løbere. De tidlige pterosaurer har længe været betragtet som særligt besværlige lokomotorer på grund af tilstedeværelsen af store kruropatagia, men de synes også at have været generelt effektive på jorden. Forbenene i azhdarchider og ornithocheirider var usædvanligt lange sammenlignet med andre pterosaurer, og hos azhdarchider var knoglerne i arm og hånd (metacarpals) særligt forlængede. Desuden var azhdarchids forben generelt i samme proportioner som de hurtige, hovede pattedyr. Deres bageste lemmer var derimod ikke bygget til fart, men de var lange sammenlignet med de fleste pterosaurer, og tillod en lang skridslængde. Mens azhdarchid pterosaurer sandsynligvis ikke kunne løbe, ville de have været relativt hurtige og energieffektive. Den relative størrelse af hænder og fødder hos pterosaurer (i sammenligning med moderne dyr som fugle) kan indikere den type livsstil, pterosaurer førte på jorden. Azhdarchid pterosaurer havde relativt små fødder i forhold til deres kropsstørrelse og benlængde, med fodlængde kun ca. 25%-30% af længden af underbenet. Dette tyder på at azhdarchiderne var bedre tilpasset til at gå på tør, forholdsvis fast jord. Pteranodon havde lidt større fødder (47% af skindbenets længde), mens filtrerende pterosaurer som ctenochasmatoiderne havde meget store fødder (69% af skindbenets længde i Pterodactylus, 84% i Pterodaustro), tilpasset til at gå i blød mudret jord, svarende til moderne vadende fugle. Selv om de tydeligvis var forlimbsbaserede, havde de bageste lemmer godt tilpasset til at hoppe, hvilket tyder på en forbindelse med arkosaurer som Scleromochlus.  Spørgsmål: Hvilken slags overflade kunne azhdarchids gå lettere på?
tør, forholdsvis solid jord