Efter offentliggørelsen af Balfour-erklæringen i november 1917, som var et brev skrevet af den britiske udenrigsminister Arthur James Balfour til Baron Rothschild, en velhavende og fremtrædende leder i det britiske jødiske samfund, som lovede et nationalt hjem for jøderne i Palæstina, og den efterfølgende lækage af den hemmelige Sykes-Picot-aftale fra 1916, hvor Storbritannien og Frankrig foreslog at opdele og besætte dele af territoriet, mente Sharif og andre arabiske ledere, at de aftaler, der blev indgået i McMahon-Hussein-korrespondancen, var blevet overtrådt. Hussein nægtede at ratificere Versailles-traktaten i 1919 og som svar på et britisk forslag i 1921 om at underskrive en traktat, der accepterede mandatsystemet, erklærede, at han ikke kunne forventes at "få sit navn på et dokument, der tildelte Palæstina til zionisterne og Syrien til udlændinge". Et yderligere britisk forsøg på at nå frem til en traktat mislykkedes i 1923-24 og forhandlingerne blev suspenderet i marts 1924; inden for seks måneder trak briterne deres støtte til fordel for deres centrale arabiske allierede Ibn Saud, der fortsatte med at erobre Hussein's kongerige.
- Hvad?