Skriv en fortsættelse til dette afsnit - I vinteren 1940/41 pressede Ribbentrop kraftigt på Kongeriget Jugoslavien for at underskrive trepartspagten, på trods af råd fra den tyske legation i Beograd om, at en sådan handling sandsynligvis ville føre til omstyrtningen af kronprins Paul, den jugoslaviske regent. Ribbentrops hensigt var at få transitrettigheder gennem landet, som ville give tyskerne mulighed for at invadere Grækenland. Den 25. marts 1941 underskrev Jugoslavien modvilligt trepartspagten; den næste dag styrtede det jugoslaviske militær prins Paul i et blodløst kup. Da Hitler beordrede invasionen af Jugoslavien, Ribbentrop var imod, fordi han mente, at udenrigsministeriet sandsynligvis ville blive udelukket fra at regere besat Jugoslavien. Da Hitler var utilfreds med Ribbentrop over hans modstand mod invasionen, gik ministeren i seng de næste par dage. Da Ribbentrop kom sig, søgte han en chance for at øge sin agenturs indflydelse ved at give Kroatien uafhængighed. Ribbentrop valgte Ustaša til at regere Kroatien. Han fik Edmund Veesenmayer til med succes at afslutte forhandlinger i april 1941 med general Slavko Kvaternik fra Ustaša om at få hans parti til at regere Kroatien efter den tyske invasion. Som afspejling af sin utilfredshed med den tyske legation i Beograd, som havde rådt imod at presse Jugoslavien til at underskrive trepartspagten, nægtede Ribbentrop at få den tyske legation trukket tilbage på forhånd, før Tyskland bombede Beograd.
Den 6. april 1941. Personalet blev efterladt for at overleve brandbombningen så godt det kunne.