Skriv en fortsættelse til dette afsnit - I de første år af den anglo-amerikanske alliance var det ofte briterne der fik deres vilje. På London-konferencen i april 1942 synes Brooke og Churchill at have vildledt general George Marshall, den amerikanske hærs stabschef, om de britiske intentioner om en tidlig landgang i Frankrig. På Casablanca-konferencen i januar 1943 blev det besluttet, at de allierede skulle invadere Sicilien.
, under kommando af general Dwight D. Eisenhower, en beslutning, der effektivt udskudt den planlagte invasion af Vesteuropa indtil 1944. Casablanca-aftalen var i virkeligheden et kompromis, der i vid udstrækning blev mæglet af Brookes gamle ven, feltmarskal Sir John Dill, chef for den britiske fælles stabsmission i Washington DC. "Jeg skylder ham [Dill] en ubegrænset taknemmelighed for hans hjælp ved denne lejlighed og ved mange andre lignende", skrev Brooke efter krigen.