Efter Oktoberrevolutionen opstod der uenigheder i partiet. I 1921 udstedte partiet "Platformen for det russiske socialdemokratiske arbejderparti", der opfordrede til at likvidere det politiske monopol i det kommunistiske parti, som blev identificeret som noget helt andet end proletariatets diktatur, privatiseringer af store sektorer af industrien og give fuld stemmeret til bønderne og dem, der blev behandlet af den sovjetiske regering som borgerklassen. Fra begyndelsen af 1921, efter afskaffelsen af
Kronstadt garnison oprør, den 10. kommunistpartikongres og indførelsen af den nye økonomiske politik (NEP) og afslutningen af tvangs konfiskation af korn fra bønderne, blev det russiske socialdemokratiske arbejderparti tvunget til at operere under jorden i Sovjetunionen og Sovjetunionen og åbent kun i eksil i Europa og Nordamerika. Partiets udenlandske delegation var blevet etableret i 1920 og var først placeret i Berlin (indtil 1933), derefter flyttet til Paris og i 1940 flyttet til New York City. I eksil bestod partiet af små grupper i Genève, Liège, Berlin, Paris, Bern og New York City. Martov og Abramovich var formand for den udenlandske delegation indtil 1923, da den blev ledet af Fyodor Dan og Abramovich. Aron Jugov var sekretær for den udenlandske delegation.