Udfyld følgende sætning: Med den første brand extension introduceret i midten af 2002, de 30 mandlige deltagere fra 2003 til 2006 bestod af 15 brydere fra Raw og SmackDown mærker, henholdsvis. Først fik vinderen af kampen et skud til deres mærkes øverste mesterskab, enten World Heavyweight Championship eller WWE Championship. Fra og med 2004 havde Royal Rumble-vinderen mulighed for at udfordre til et af brandets øverste mesterskaber. For eksempel skiftede Chris Benoit fra SmackDown til Raw efter at have vundet begivenheden i 2004 for at udfordre Raws øverste mesterskab på det tidspunkt. Fra 2007 til 2010 konkurrerede deltagere fra ECW-mærket sammen med Raw og SmackDown-mærkerne, med ECW Championship tilføjet som en mulighed, selvom ingen vinder nogensinde valgte det. I forbindelse med ECW's deltagelse var ansøgningerne for hvert mærke ikke ligeligt fordelt. ECW Championship blev deaktiveret i 2010, hvilket efterlod World Heavyweight Championship og WWE Championship som de eneste valg, indtil disse to titler blev forenet i december 2013 som WWE World Heavyweight Championship, som blev den eneste mulighed indtil juli 2016, hvor brandudvidelsen vendte tilbage, hvilket introducerede Universal Championship. WWE World Heavyweight Championship vendte tilbage til at blive kaldt WWE Championship. Ligesom den første mærkeudvidelse blev vinderen af
2017 begivenheden tjente en kamp for deres mærkes øverste mesterskab, Universal Championship eller WWE Championship, men begyndende med 2018 begivenheden, vinderen har et valg (hvilket også gælder for kvinderne, der havde deres indvielses Royal Rumble kamp samme år). Som et resultat af, at NXT blev et af WWE's tre vigtigste brands i september 2019, blev NXT's mesterskaber kvalificerede valg, begyndende med 2020-begivenheden. Siden tilbagevenden af mærket udvidelse, er antallet af deltagere fra hvert mærke ikke blevet ligeligt fordelt, som hver kamp har featured wrestlere fra NXT samt overraskelse optrædener fra tidligere, tilbagevendende, eller debuterende wrestlere.