Skriv en fortsættelse til dette afsnit - I Umayyad-tiden forblev Shayban magtfuld i Jazira. Shabib ibn Yazid ibn Nu'aym al-Shaybani var i stand til at rejse et storstilet Kharijite-inspireret oprør i 690'erne mod al-Hajjaj ibn Yusuf, ligesom al-Dahhak ibn Qays al-Shaybani i 745-746. Under de tidlige Abbasider var de mest fremtrædende Shaybani familien Ma'n ibn Za'ida, en tidligere Umayyad tjener, der sikrede al-Mansurs benådning. Hans sønner og især hans nevøer, Yazid ibn Mazyad og Ahmad ibn Mazyad, besatte høje embeder. Yazid ibn Mazyad tjente kalif Harun al-Rashid med succes som general, selv undertvinge en Kharijite oprør under den landsmænd Shaybani al-Walid ibn Tarif al-Shari, mens hans bror Ahmad gik med 20.000 stammefolk til hjælp for kalif al-Amin i borgerkrigen
mod al-Ma'mun. Yazid tjente også to gange som guvernør i "Arminiya" (en stor provins, der omfatter Armenien og Aserbajdsjan), hvor der blev gennemført storstilet kolonisering med arabiske muslimer, især i Shirvan. Han blev efterfulgt af sine sønner Asad, Muhammad og Khalid, og blev den første i en lang række Shaybani-guvernører og stamfader til Mazyadid-dynastiet, der regerede i Shirvan som autonome og senere uafhængige emirer ("Shirvanshah") indtil 1027.