Udfyld følgende sætning: I et sidste forsøg på at standse USA's kampagne for at generobre Filippinerne, slog den kejserlige japanske flåde tilbage med "Shō-Gō" 1, et tre-pronget angreb rettet mod ødelæggelsen af amerikanske amfibiske styrker i Leytebugten. Planen krævede, at viceadmiral Jisaburō Ozawa skulle bruge de overlevende japanske hangarskibe som lokkemad til at trække amerikanske hangarskibe fra TF 38 væk fra de filippinske strandoverflader, hvilket gjorde det muligt for de kejserlige japanske admiraler Takeo Kurita, Kiyohide Shima og Shōji Nishimura at tage overfladestyrker gennem San Bernardino-strædet og Surigao-strædet, hvor de ville mødes og angribe de amerikanske strandoverflader. "Iowa" ledsagede TF 38 under angreb mod den japanske centrale styrke under kommando af admiral Kurita, da den dampede gennem Sibuyanhavet mod San Bernardino-strædet. De rapporterede resultater af disse angreb og den tilsyneladende tilbagetrækning af den japanske centrale styrke førte admiral William "Bull" Halsey til at tro, at denne styrke var blevet ødelagt som en effektiv kampgruppe; som et resultat, "Iowa", med TF 38, dampede efter den japanske nordlige styrke ud for Cape Engaño, Luzon. Den 25. oktober 1944, da skibene i den nordlige styrke var næsten inden for rækkevidde af "Iowa"s kanoner, kom der besked om, at den japanske centrale styrke angreb en gruppe amerikanske eskorte-carriers ud for Samar. Truslen mod de amerikanske strandhoved tvang TF 38 til at vende kurs og støde den sårbare eskorteflåde, men den 7. flådes hårde modstand i slaget ved Samar havde allerede fået japanerne til at trække sig tilbage, og "Iowa" blev nægtet en overfladeaktion. Efter den
I slaget ved Leytebugten forblev Iowa i farvande ud for Filippinerne og overvågede hangarskibe under angreb mod Luzon og Formosa. Hun sejlede mod vestkysten i slutningen af december 1944.