Med Hyrcanus etableret, blomstrede Antipater og lagde grundlaget for sin families succes ved at navigere konflikter om loyalitet og magt-skift inden for den romerske elite. Da Julius Cæsar og Pompeius gik i krig i 49/48 f.Kr., gik Antipater først på Pompeius' side, men da sidstnævnte blev besejret af Cæsar, skiftede Antipater sin troskab til Cæsar. Mens Cæsar var belejret i Alexandria
, Antipater og Mithridates fra Pergamon reddede ham med 13.000 mænd og hjælp fra mange nærliggende venner. På grund af hans "mod" gav kejseren ham romersk statsborgerskab, befriede ham fra at betale skat og overstrømmede ham med æresbevisninger og erklæringer om venskab.