Skriv en fortsættelse til dette afsnit - Det byzantinske riges integritet blev truet efter at et omfattende oprør ledet af Bardas Skleros brød ud i 976. Efter en række sejre erobrede oprørerne Lilleasien. I den hastende situation hjalp den georgiske prins David III af Tao Basil; efter en afgørende loyalistisk sejr i slaget ved Pankaleia, blev han belønnet med livstidsherredømme over centrale kejserlige territorier i det østlige Lilleasien. Davids afvisning af Basil i Bardas Phokas' oprør i 987 fremkaldte imidlertid Konstantinopels mistillid til de georgiske herskere. Da oprøret mislykkedes, blev David tvunget til at gøre Basil til arving til sine store ejendele. I 1001, efter David af Tao's død, arvede Basil Tao, Phasiane og Speri. Disse provinser blev derefter organiseret i temaet Iberia med hovedstaden i Theodosiopolis. Dette tvang den georgiske bagratidiske hersker Bagrat III til at anerkende den nye omlægning. Bagrat's søn George I arvede imidlertid et langvarigt krav på Davids efterfølger. George, der var ung og ambitiøs, lancerede en kampagne for at genoprette Kuropalates' arv til Georgien og besatte Tao i 1015 <unk> 1016. Han indgik en alliance med den fatimidiske kalif af Egypten, al-Hakim, og tvang Basil til at afstå fra et akut svar på Georgs offensiv. Byzantinerne var også involveret i en ubarmhjertig krig med bulgarerne og begrænsede deres handlinger til vest. Så snart Bulgarien blev erobret
I 1018, da al-Hakim var død, førte Basil sin hær mod Georgien. Forberedelser for et storstilet felttog mod Kongeriget Georgien blev sat i gang, begyndende med genopbygningen af Theodosiopolis.