Fuldfør følgende sætning: I begyndelsen af det 7. århundrede betragtede romerne ikke de uorganiserede arabiske stammer i den arabiske ørken som potentielt farlige fjender. Men de arabiske Ghassanider og Lakhmider var dybt involveret i de romerske-persiske krige, og arabiseringen af Det Nærste Østen var begyndt. Arabiske stammer slog sig ned i tyndt befolkede områder nær den romersk-persiske grænse, og de blomstrende syriske og mesopotamiske byer tiltrak arabiske bosættere. Situationen ændrede sig hurtigt med den islamiske profet Muhammeds forening af ørkenstammerne mellem 622 og 632. Efter hans død blev hans monoteistiske bevægelse ledet af hans efterfølgere, kaldt kaliffer, som var både de politiske og religiøse ledere af det islamiske samfund. Da araberne førte jihad, den islamiske hellige krig, mod "de vantro", angreb de syriske romerske områder og erobrede Damaskus i år 633. Heraklius sendte en romersk hær ud mod araberne, men de udslettede den romerske hær
på Yarmuk floden i Syrien i 636. Da krigen mod Persien havde udmattet imperiet, kunne Heraklius ikke sende en anden hær mod invadenterne, og de erobrede Syrien. To år senere påførte araberne perserne et stort nederlag ved Qadisiyyah. Da araberne fortsatte invasionen, sendte Heraklius forstærkninger til Egypten, men de kunne ikke standse indtrængerne. Patriarken Kyros af Alexandria tilbød den arabiske general Amr ibn al-As en årlig tribut på 200.000 for en våbenhvile og tog til Konstantinopel for at søge kejserlig bekræftelse. Heraclius nægtede, sandsynligvis fordi han vidste at en afgift ikke ville standse erobringerne i det lange løb. Da Kyros ankom, var Heraklius allerede døende, og han døde den 11. februar 641.