Ferguson ser ud til at være gået ind i den skotske brigade i Holland, sandsynligvis som en gentleman frivillig, en gang under Charles IIs regeringstid. Hans første kommision, som kvartemester i oberst Macdonalds bataljon af brigaden, var dateret 12. juni 1677. Han blev ensign i bataljonen i september 1678 og løjtnant i februar 1682. Hans bataljon var en af dem, der blev bragt til England i 1685 på tidspunktet for Monmouths oprør. Han blev kaptajn i 1687, og i 1688 landede han sammen med Vilhelm af Oranien ved Torbay. Hans regiment, dengang kendt som Balfours, senere som Lauders, var en af de første, der landede, og blev kort efter sendt fra London til Leith under Mackay. Kampen på
Killiecrankie, hvor han siges at være blevet taget til fange, efterlod ham en regimental major; og i marts 1690 blev han sendt af general Mackay, som beskrev ham som "en beslutsom, velpåvirket officer", hvis diskretion og flid han havde fuld tillid til, i spidsen for seks hundrede mænd, at reducere de vestlige øer, en tjeneste, han udførte tilfredsstillende med hjælp fra Glasgow myndigheder og samarbejde med kaptajn Pottinger af Dartmouth fregat (Ferguson, s. 1516).