En række romerske sejre, som Mylae og Ecnomus, havde givet dem kommandoen over havet og tilliden til at foretage et direkte angreb på Carthage selv, som i sidste ende endte i nederlaget for romerne i Bagrades
og tabet af deres flåde i en storm ud for Camarina i 255 f.Kr. Romerne undgik at engagere den karthaginske hær på Sicilien indtil 253 f.Kr., da karthaginierne blev besejret i slaget ved Panormus i 250 f.Kr. Derefter angreb romerne den kartaginske fæstning Lilybaeum, der blev styret af Himilco. Den kartaginske kommandant ved Drepana, Adherbal, sendte skibe ud for at angribe de sicilianske og italienske kyster, mens det kartaginske kavaleri fra Drepana lagde baghold for romerske forsyningsoperationer. Forsyningssituationen blev desperat, mændene blev syge af at spise rådne kød, og kun korn sendt over land af Hiero II af Syracuse afværgede katastrofen for romerne.