Henvis til passagen nedenfor og svar derefter på spørgsmålet på samme sprog som passagen:  Passage: Hyperemesis gravidarum (HG) er en graviditetskomplikation der er kendetegnet ved alvorlig kvalme, opkastning, vægttab og muligvis dehydrering. Besvimelse kan også forekomme. Det anses for at være mere alvorligt end morgenkvalme. Symptomerne bliver ofte bedre efter graviditetens 20. uge, men kan vare hele graviditetens varighed. De nøjagtige årsager til hyperemesis gravidarum er ukendte. Risikofaktorer omfatter første graviditet, flergangsgraviditet, fedme, tidligere eller familiemæssig historie med HG, trofoblastisk lidelse og en historie med spiseforstyrrelser. Diagnosen stilles sædvanligvis på grundlag af de observerede tegn og symptomer. HG er teknisk defineret som mere end tre opkastningsepisoder pr. dag, således at der er opstået et vægttab på 5% eller 3 kg, og der er ketoner i urinen. Andre mulige årsager til symptomerne bør udelukkes, herunder urinvejsinfektion og en overaktiv skjoldbruskkirtel. Det kan være nødvendigt at drikke drikkevarer der erstatter elektrolyterne, at tage thiamin og at spise en kost der er rig på proteiner. Nogle kvinder har brug for intravenøs væske. Med hensyn til medicin foretrækkes pyridoxin eller metoklopramid. Prochlorperazine, dimenhydrinat eller ondansetron kan anvendes, hvis disse ikke er effektive. Der kan være behov for indlæggelse. Psykoterapi kan forbedre resultaterne. Beviserne for akupressur er svage. Mens opkastning under graviditet er blevet beskrevet så tidligt som 2000 f.Kr., var den første klare medicinske beskrivelse af HG i 1852 af Antoine Dubois. HG anslås at påvirke 0, 3- 2, 0% af gravide kvinder. Mens det tidligere var kendt som en almindelig dødsårsag under graviditet, er det nu meget sjældent med ordentlig behandling. De ramte har en lavere risiko for abort, men en højere risiko for for tidlig fødsel. Nogle gravide kvinder vælger at få en abort på grund af HG-symptomer.  Spørgsmål: Hvordan stilles diagnosen?
observerede tegn og symptomer