Donen styrkede sin solokarriere og fik endnu et hit med musikalen "Seven Brides for Seven Brothers" (1954). Baseret på en novelle af Stephen Vincent Benét, er filmens musik af Saul Chaplin og Gene de Paul, med tekster af Johnny Mercer og koreografi af Michael Kidd. Jane Powell spiller Milly, en kvinde fra 1850'erne, der gifter sig med Adam (Howard Keel) kun få timer efter at have mødt ham. Da hun vender tilbage med Adam til hans træhytte i Oregons skov, opdager Milly, at hendes mands seks brødre er uciviliserede og uforskammet. Hun gør det til sin mission at tæmme dem, og efter Millys sarkastiske forslag kidnapper brødrene seks kvinder fra en naboland for at gifte sig med dem. Filmen blev optaget i det nye CinemaScope-format og er husket for sine dansesekvenser, især "barn raising scene", hvor arkitektur og konstruktion bliver akrobatiske ballettrin. "Seven Brides for Seven Brothers" var en af de højest indtjenende film i 1954 og optrådte på mange kritikeres 10 bedste film lister. Det blev nomineret til fem
Academy Awards, herunder Bedste Film og Bedste Musik (Scoring of a Musical Picture), som den vandt. Succesen overraskede MGM, som investerede flere penge i to andre musicals: "Rose Marie" og "Brigadoon", med Kelly i hovedrollen. "Seven Brides for Seven Brothers" var mere rentabel end nogen af de andre film, samt "On the Town" og "Singin' in the Rain", og dens succes var et stort vendepunkt for Donens karriere. Filmen blev senere kritiseret af romanforfatteren Francine Prose, der beskrev den som anti-kvinde, og kaldte den "en af de mest frastødende film om mænd og kvinder, der nogensinde er lavet" og en musical om voldtægt.