Wilson mente, at den irske værnepligt ville give 150.000 ekstra mænd og hjælpe med at samle politiske utilfredse. Så sent som i januar havde Lloyd George været imod, fordi han var bekymret for, at det ville skabe problemer i Irland og svække John Redmonds partis position (bekymringer, der blev delt af administrationen i Dublin) og for effekten på den irsk-amerikanske og irsk-australske mening. Under den tyske "Michael"-offensiv
Lloyd George skiftede mening og med Milners støtte, men over forbeholdene fra chefen for RIC, meddelte i krigskabinettet (25. marts), at værnepligten skulle udvides til Irland, dels for at berolige britiske fagforeninger ved udvidelsen af værnepligten til britiske krigsindustrier. Da han annoncerede foranstaltningen i Underhuset (9 april), meddelte han, at Home Rule også skulle indføres i Irland, selv om Wilson var overbevist om, at de sydlige nationalister aldrig ville acceptere det, hvis Ulster fik de "sikringsforanstaltninger", der blev lovet af Lloyd George. Den irske værnepligt blev aldrig gennemført, men truslen galvaniserede den irske politik og førte til Sinn Feins sejr i december 1918.