Skriv en fortsættelse til dette afsnit - Det er uklart, hvem der først opdagede organismen. David Douglas Cunningham, kirurg-major i den britiske indiske hær, har måske set det i 1885 uden at kunne forbinde det med sygdommen. Peter Borovsky, en russisk militærkirurg, der arbejdede i Tashkent, gennemførte forskning i etiologien af "oriental ømhed", lokalt kendt som "sart" ømhed, og i 1898 offentliggjorde den første nøjagtige beskrivelse af forårsageren, korrekt beskrev parasitens forhold til værtsvæv og korrekt henviste den til protozoerne. Men fordi hans resultater blev offentliggjort på russisk i et tidsskrift med lav oplag, blev hans resultater ikke internationalt anerkendt i hans levetid. I 1901 identificerede Leishman visse organismer i udstødninger taget fra milten hos en patient, der var død af "dum-dum-feber" (Dum Dum er et område tæt på Calcutta), og foreslog, at de var trypanosomer, der blev fundet for første gang i Indien. Et par måneder senere bekræftede kaptajn Charles Donovan (1863<unk>1951) fundet af det, der blev kendt som Leishman-Donovan-kropper i udsmykninger taget fra folk i Madras i det sydlige Indien. Men det var Ronald Ross, der foreslog, at Leishman-Donovan-legemer var de intracellulære stadier af en ny parasit, som han kaldte "Leishmania donovani". Forbindelsen med sygdommen "kala-azar" blev først foreslået af Charles Donovan, og blev endeligt demonstreret af Charles Bentleys opdagelse af "L. donovani" hos patienter med "kala-azar". Overførslen fra sandfluen blev fremsat som en hypotese af Lionel Napier og Ernest Struthers ved School of Tropical Medicine i Calcutta og senere bevist af hans kolleger. Sygdommen blev et stort problem for de allierede tropper der kæmpede på Sicilien
Under Anden Verdenskrig viste Leonard Goodwins forskning, at pentostam var en effektiv behandling.