Skriv en fortsættelse til dette afsnit - Indtil det 19. århundrede blev rumænsk sædvanligvis skrevet med en lokal variant af det kyrilliske alfabet. En variant baseret på det reformerede russiske civilskrift, der først blev indført i slutningen af det 18. århundrede, blev udbredt i Bessarabien efter dets annektering til det russiske imperium, mens resten af Fyrstendømmet Moldavien gradvist skiftede til et latinbaseret alfabet, der blev officielt vedtaget efter dets forening med Wallachia, der resulterede i oprettelsen af Rumænien. Grammatikker og ordbøger udgivet i Bessarabien før 1917, både dem, der brugte etiketten "moldovisk" og de få, der brugte "rumænsk", brugte en version af det kyrilliske alfabet, og dets brug fortsatte i Bessarabien selv efter 1918-unionen, for at gøre publikationerne mere tilgængelige for bøndernes læsere. Det moldaviske cyrilliske alfabet blev officielt indført i begyndelsen af 1920'erne, i det sovjetiske forsøg på at standardisere rumænsk ortografi i det moldaviske ASSR; samtidig fremme politiske mål ved at markere en klar skelnen fra den latinbaserede rumænske ortografi indført i Rumænien i 1860'erne. Som det var tilfældet med andre kyrilliske sprog i Sovjetunionen, såsom russisk, ukrainsk eller hviderussisk, blev forældede og overflødige tegn droppet i et forsøg på at forenkle stavemåden og øge læsefærdigheden. Det blev opgivet for et latinbaseret alfabet under den EU-dækkende latiniseringskampagne i 1932. Dens genindførelse blev besluttet af Den Moldaviske Autonome Socialistiske Sovjetrepubliks Centraludvalg den 19. maj 1938, omend med en stavemåde, der var mere lig standardrussisk. Efter den sovjetiske besættelse af Bessarabien og det nordlige Bukovina
, blev det etableret som det officielle alfabet i den Moldaviske Socialistiske Sovjetrepublik indtil 1989, da en lov vendte tilbage til det standardiserede, latinbaserede rumænske alfabet.