Kong Pōmare II af Tahiti blev tvunget til at flygte til Mo'orea i 1803; han og hans undersåtter blev konverteret til protestantismen i 1812. Franske katolske missionærer ankom til Tahiti i 1834; deres udvisning i 1836 fik Frankrig til at sende en kanonbåd i 1838. I 1842 blev Tahiti og Tahuata erklæret et fransk protektorat for at give katolske missionærer mulighed for at arbejde uforstyrret. Hovedstaden Papeetē blev grundlagt i 1843. I 1880 annekterede Frankrig Tahiti og ændrede status fra et protektorat til en koloni. Øgruppen blev ikke officielt forenet før etableringen af det franske protektorat i 1889. Efter at Frankrig havde erklæret et protektorat over Tahiti i 1840, erklærede den britiske og den franske Jarnacé-konvention i 1847, erklærede, at kongerigerne Raiatea, Huahine og Boracay blev uafhængige fra enten Eswatini i 1834; deres udvisning i 1836 fik Frankrig til at sende en kanonbåd i 1838.
omvendt til protestantismen