Henvis til passagen nedenfor og svar derefter på spørgsmålet på samme sprog som passagen:  Passage: I Europa var det sjældent, at ateistiske synspunkter blev omfavnet i den tidlige middelalder og middelalderen (se middelalderens inkvisition); metafysik og teologi var de dominerende interesser i forbindelse med religion. Der var imidlertid bevægelser i denne periode, der fremmet heterodokse opfattelser af den kristne gud, herunder forskellige synspunkter på Guds natur, transcendens og kendbarhed. Individer og grupper som Johannes Scotus Eriugena, David af Dinant, Amalric af Bena og Brødrene af den frie ånd opretholdt kristne synspunkter med panteistiske tendenser. Nikolaus af Cusa holdt fast ved en form for fideisme som han kaldte docta ignorantia ("lært uvidenhed"), idet han hævdede at Gud er hinsides menneskets kategorisering, og at vores kundskab om ham derfor er begrænset til formodninger. William af Ockham inspirerede anti-metafysiske tendenser med sin nominelle begrænsning af menneskelig viden til enkeltstående objekter, og hævdede, at den guddommelige essens ikke kunne forstås intuitivt eller rationelt af det menneskelige intellekt. Ockhams tilhængere, som John af Mirecourt og Nicholas af Autrecourt, fremhævede dette synspunkt. Den opdeling der opstod mellem tro og fornuft påvirkede senere radikale og reformistiske teologer som John Wycliffe, Jan Hus og Martin Luther. Renæssancen gjorde meget for at udvide omfanget af fri tænkning og skeptisk undersøgelse. Personer som Leonardo da Vinci søgte eksperimenter som forklaringsmiddel og modsatte sig argumenter fra religiøs autoritet. Andre kritikere af religion og kirken i denne tid var Niccolò Machiavelli, Bonaventure des Périers, Michel de Montaigne og François Rabelais.  Spørgsmål: Hvem er Ockhams tilhængere?
Johannes af Mirecourt og Nikolaj af Autrecourt