Indførelsen af krudtbaserede våben i Nusantara-arkipelaget kan spores tilbage til den mongolske invasion af Java
(1293), hvor de kinesisk-mongolske tropper brugte kanoner ("pao") mod Kediris styrker i Daha. Mellem det 14. og 15. århundrede nævnes bedil (pistol eller krudtbaseret våben) i talrige lokale kilder, men da dette er et bredt begreb, er det vanskeligt at skelne, hvilken type våben der blev brugt i en passage. I Java blev der fundet en lille håndvåben, der menes at være kinesisk og dateret til år 1340, men dateringen kan have været forkert.