Efter den sovjetiske besættelse af Litauen i juni 1940 flygtede Alantas til Tyskland. Hans kone og søn forblev i Litauen og blev deporteret til Sibirien under juni deportation
I 1941. I Tyskland blev han inviteret til at lede kulturkommissionen for den litauiske aktivistfront, en bevægelse af litauiske eksilpersoner, der søgte at befri Litauen med støtte fra Nazityskland. Alantas tilhørte den radikale højrefløj i LAF og støttede etableringen af LAF. På trods af at han blev tilbudt at lede kulturkommissionen i Undervisningsministeriet i den provisoriske regering i Litauen, blev hans udnævnelse blokeret af det litauiske nationalistparti, og han blev i stedet udnævnt som leder af Vilnius Drama Theatre. I løbet af tre års arbejde skrev Alantas tre skuespil, hvoraf to blev opført. I 1944 flygtede Alantas til Tyskland fra den nærmende sovjetiske hær og blev en fordrevet person i kølvandet på Anden Verdenskrig. I 1949 flyttede Alantas til Detroit, USA, hvor han arbejdede som lavlønnet arbejder på en Ford Motors bilfabrik indtil han gik på pension i 1968. Han kunne fransk og tysk, men havde problemer med engelsk. Han dedikerede resten af sit liv til litterært arbejde og udgav flere romaner, noveller og en digtsamling. I 1967-1971 var han formand for Det Litauiske Udvalg, og han blev tilbudt job som redaktør af litauiske tidsskrifter, men han afslog.