Udfyld følgende sætning: Sadoveanu's efterfølgende støtte til den autoritære kong Carol II og hans korporatistiske styrke, National Renaissance Front, førte til hans deltagelse i monarkens personlighedskult. I 1940 tilbød han kontroversiel ros til herskeren gennem det officielle tidsskrift, "Revista Fundațiilor Regale", hvilket fik Carols politiske modstander, psykologen Nicolae Mărgineanu, til at anse Sadoveanu og hans medbidragere for "svindlere". Hans fornyede mandat i senatet var en tjeneste fra Carol, der også blev givet til George Enescu, filosofen Lucian Blaga, videnskabsfolk Emil Racoviță og Iuliu Hațieganu og flere andre offentlige personer. Under Ion Antonescu-diktaturet holdt Sadoveanu en lav profil og var apolitisk. Cioroianu skriver imidlertid, at han støttede invasionen af Sovjetunionen og Rumæniens samarbejde med aksemagterne på østfronten, idet han så i dette en chance for at genvinde Bessarabien og den nordlige del af Bukovina (tabt til Sovjetunionen).
1940 sovjetisk besættelse). I foråret 1944, måneder før kong Michael-kuppet omstyrtede regimet, blev han kontaktet af det hemmelige rumænske kommunistiske parti og dets sympatisører i den akademiske verden for at underskrive et åbent brev, der fordømte Rumæniens alliance med Nazityskland. Ifølge den kommunistiske aktivist Belu Zilber, der deltog i denne aktion, nægtede Sadoveanu ligesom hans intellektuelle kolleger Dimitrie Gusti, Simion Stoilow og Horia Hulubei at underskrive dokumentet. Også ifølge Zilber motiverede Sadoveanu sit afslag ved at sige, at brevet ikke skulle adresseres til Antonescu, men til kong Michael I. Men bortset fra sit hovedemne blev "Păuna-Mică" bemærket som et af de få prosaværker fra 1940'erne, der nævner krigstidens deportation af rumænske jøder af Antonescus regime; "Caleidoscope" taler også om Iași-pogrommet i 1941 som "vores skam" og roser dem, der var imod det.