For at sikre overholdelse af partiets direktiver mod Falun Gong indførte 610-kontorerne et ansvarssystem, der strakte sig ned til samfundets græsrodsniveauer. I henhold til dette system blev de lokale embedsmænd holdt ansvarlige for alle Falun Gong-relaterede resultater under deres jurisdiktion, og et system med straffende bøder blev pålagt regioner og embedsmænd, der ikke på passende vis forfulgte Falun Gong. "Dette viste, at i stedet for at skabe et moderne system til at styre Kina, var regeringen stadig afhængig af et ad hoc patchwork af edikter, ordrer og personlige forbindelser", skrev Johnson. Et eksempel på dette ansvarssystem blev vist i håndteringen af demonstranter, der rejste til Beijing i de tidlige år af forfølgelsen. Efter forfølgelsen af Falun Gong begyndte i 1999, rejste hundredvis af Falun Gong-praktiserende dagligt ned til Tianan-pladsen eller til hver distriktskontor for at indgive andragender i samfundet. Under dette system blev de lokale embedsmænd holdt ansvarlige for alle Falun Gong-relaterede resultater under deres jurisdiktion, og et
mundtligt i møder