I 1974 antydede Frank Sherwood Rowland, professor i kemi ved University of California at Irvine, og hans postdoktor Mario J. Molina, at langlivede organiske halogenforbindelser, såsom CFC'er, kunne opføre sig på en lignende måde, som Crutzen havde foreslået for nitrogenoxid. James Lovelock havde for nylig opdaget under et krydstogt i det sydlige Atlanterhav i 1971, at næsten alle CFC-forbindelser fremstillet siden deres opfindelse i 1930 stadig var til stede i atmosfæren. Molina og Rowland konkluderede, at ligesom N2O, ville de mindre CFC'er nå stratosfæren, hvor de ville blive dissocieret af UV-lys, og frigive kloratomer. Et år tidligere havde Richard Stolar og Ralph Cicerone ved University of Michigan vist, at NO er endnu mere effektivt end at katalysere ozon.
University of California at Irvine