Men i begyndelsen af 1794, da de borgerlige og middelklasseelementer i revolutionen begyndte at få mere politisk indflydelse, begyndte de "sans-culottes" glødende arbejderklasse-radikalisme hurtigt at falde ud af gunst i den nationale konvention. Det varede ikke længe, før Maximilien de Robespierre og den nu dominerende Jakobinerklub vendte sig mod de radikale fraktioner i Nationalkonventionen, herunder "sans-culottes", på trods af at de tidligere havde været de stærkeste tilhængere af revolutionen og dens regering. Adskillige vigtige ledere af Enragés og Hébertister blev fængslet og henrettet af de revolutionære domstole, de havde støttet. Henrettelsen af den radikale leder Jacques Hébert tegnede på "sans-culottes" fald, og med den successive stigning af endnu mere konservative regeringer, Thermidorian Convention og det franske Directory, blev de definitivt stillet som en politisk kraft. Efter nederlaget i det folkelige oprør i Paris i 1795 ophørte sans-culottes med at spille nogen effektiv politisk rolle i Frankrig indtil julirevolutionen i 1830
- Hvad?