I juni 1988 forsøgte Nelson Skalbania at indgå en aftale med sin ven, Edmonton Oilers ejer Peter Pocklington om at købe Wayne Gretzky til Canucks. Skalbania talte også med Gretzkys agent Mike Barnett. Pat Quinn sikrede sig en stor del af Canucks' fremtid ved at trække Trevor Linden som nummer to.
Entry Draft, og ville fortsætte hans hjul og handel, der var begyndt den foregående sommer. Canucks måtte kun skilles med et tredje runde valg i 1989 (Veli-Pekka Kautonen) for at få veteranerne Paul Reinhart og Steve Bozek fra Calgary den 6. september. Næste dag ankom forsvareren Robert Nordmark og et andet rundevalg i 1989 (Craig Darby) fra St. Louis for Dave Richter. Canucks ville have deres power-play point mænd til den kommende sæson i orden, og opgav næsten ingenting for at få dem. Harold Snepsts fri-agent-signering bragte et velkendt ansigt tilbage til Canucks' blueline, og pludselig syntes forsvaret at være en styrke for Canucks. Sammen med Kirk McLean og Steve Weeks, er det kun Montreal og Calgary, der giver færre mål end Canucks. Dette ville også være det grimmeste hold, Vancouver fans havde set i et stykke tid. Med Garth Butcher, Rich Sutter, Stan Smyl, Jim Sandlak, Ronnie Stern, Darryl Stanley, og Snepsts i line-up, var Vancouver pludselig et ikke så behageligt stop på en vestlig road trip.