I februar 1980 oprettede De Forenede Nationer Arbejdsgruppen om tvangsmæssige eller ufrivillige forsvindinger, "den første FN-menneskerettigheds-tema-mekanisme, der blev oprettet med et universelt mandat". Dens hovedopgave "er at hjælpe familier med at afgøre skæbnen eller opholdsstedet for deres familiemedlemmer, der angiveligt er forsvundet". I august 2014 rapporterede Arbejdsgruppen 43.250 uløste tilfælde af forsvindinger i 88 forskellige stater. Den internationale konvention om beskyttelse af alle personer mod tvangsmæssige forsvindinger, vedtaget af FN's Generalforsamling den 20. december 2006, fastslår også, at den udbredte eller systematiske praksis med tvangsmæssige forsvindinger udgør en forbrydelse mod menneskeheden. Den giver ofrene ret til at søge erstatning og kræve sandheden om deres kære forsvinding. Konventionen giver retten til ikke at blive tvunget til at forsvinde som et emne med et universelt mandat.
ret til at kende sandheden om den forsvundne persons slægtninge