Skriv en fortsættelse til dette afsnit - Tolerance af ikke-konformistisk kunst af myndighederne gennemgik en ebb og flow indtil det endelige sammenbrud af Sovjetunionen i 1991. Kunstnere udnyttede de første år efter Stalins død til at eksperimentere med deres arbejde uden frygt for forfølgelse. I 1962 oplevede kunstnere et lille tilbageslag, da Nikita Khrusjtjov dukkede op på udstillingen for 30-års jubilæet for Moskvas Kunstnerforbund i Moskva Manege-udstillingssalen, en episode kendt som Manege-affæren
- Hvad? Blandt de sædvanlige værker af socialistisk realisme var et par abstrakte værker af kunstnere som Ernst Neizvestny og Eli Beliutin, som Khrusjtjov kritiserede som " lort ", og kunstnere for at være " homoseksuelle ". Budskabet var klart: Kunstpolitikken var ikke så liberal, som alle havde håbet.