Skriv en fortsættelse til dette afsnit - Den 21. marts 1918 angreb tyskerne
- Hvad? I de første tre dage af offensiven var krigskabinettet usikkert om truslen var alvorlig. General Petain ventede og forventede, at hovedangrebet ville komme i hans sektor i Compiègne, omkring 75 miles syd for hvor det rent faktisk fandt sted. Efter at have sikret sig sejr på østfronten i 1917 vendte tyskerne deres opmærksomhed mod vestfronten i vinteren 1917-18 ved at flytte deres kampdivisioner i øst, med jernbane, til Frankrig. Man mente, at Tyskland havde over 200 divisioner på Vestfronten i foråret 1918 (sammenlignet med Frankrigs 100 og Englands 50). Da tyskerne slog til den 21. marts, koncentrerede de deres mandskab og ramte de allierede på deres svageste punkt, ved krydset mellem de engelske og franske linjer. De blev hjulpet af en række faktorer: 1) en nylig omplacering af B.E.F. til at dække en 28 miles længere linje på fronten, 2) manglen på en central reserve af soldater, som den civile ledelse havde beordret, men som militæret havde ignoreret, 3) den forudgående udstationering af divisionelle reserver på hver side til steder modsat fra hvor de var nødvendige, 4) manglen på en overordnet allieret leder, som i en krise tid, forårsagede de militære ledere til at se ud for deres egne nationale interesser, og ikke den af det hele, 5) den intense omskoling af tyske infanteridivisioner til nye former for soldater kaldet "stormtroopers", 6) tørt vejr, der ellers gjorde sumpige jord hård, 7) intens tåge om morgenen de første to dage af angrebet, og komplet overraskelse. 7)