Forbindelserne mellem Israel og Storbritannien begyndte som fjendtlige. Under den arabisk-israelske krig i 1948 tilbageholdte Storbritannien 8.000 jødiske mænd i militær alder, der forsøgte at gøre aliyah til Israel på Cypern, så de ikke kunne deltage i kampene. Storbritannien leverede våben til de arabiske stater og var nær ved at gå i krig med Israel. Da Israel erobrede Negev, begyndte det britiske forsvarsministerium at udarbejde planer for en mulig invasion af Israel. Britiske fly spionerede på israelske stillinger, og krigen mellem de to lande blev endnu mere mulig da fire britiske fly blev skudt ned af Israel. Men senere begyndte de to lande at slappe af, og handelen begyndte. I 1956 invaderede Israel Sinai-halvøen i enighed med Frankrig og Storbritannien, at
invaderede Suez. Ikke desto mindre blev de anglo-israelske relationer turbulente i sommeren 2006, da premierminister Tony Blair sammen med mange andre europæiske ledere kritiserede IDF's luftangreb mod Hezbollah-mål i Libanon, som havde høje civile tab. Under Cameron som premierminister fortsatte forbindelserne mellem de to lande med at forblive tætte.