Skriv en fortsættelse til dette afsnit - Druzerne har altid spillet en langt vigtigere rolle i den syriske politik, end deres forholdsvis lille befolkning ville antyde. Med et samfund på lidt over 100.000 i 1949, eller omkring tre procent af den syriske befolkning, udgjorde druserne i Syriens sydvestlige bjerge en potent kraft i syrisk politik og spillede en ledende rolle i den nationalistiske kamp mod franskmændene. Under Sultan Pasha al-Atrashs militære ledelse var druserne en stor del af den militære styrke bag den syriske revolution.
af 1925­27. I 1945 førte Amir Hasan al-Atrash, den øverste politiske leder af Jebel al-Druze, de drusiske militære enheder i et vellykket oprør mod franskmændene, hvilket gjorde Jebel al-Druze til den første og eneste region i Syrien, der befriede sig fra fransk styre uden britisk hjælp. Da druserne blev uafhængige, forventede de, som var blevet overbeviste af deres succeser, at Damaskus ville belønne dem for deres mange ofre på slagmarken. De krævede at beholde deres selvstændige administration og mange politiske privilegier, som franskmændene havde givet dem, og søgte generøs økonomisk bistand fra den nyligt uafhængige regering.