Skriv en fortsættelse til dette afsnit - I 1971 gennemførte den israelske regering en storstilet genbosættelsessystem for at kontrollere flygtningepopulationen og forhindre militant aktivisme. Tanken var at flytte flygtninge til bedre boliger, så lejrområderne kunne ombygges og forbedres. Planen var en del af 9 flytningsplaner inden for Gazastriben, dele af den nærliggende al-Shati-lejr blev bulldozeret, og et boligprojekt i Sheikh Radwan blev indledt. I begyndelsen var flygtningemigrationen til Sheikh Radwan ufrivillig, da de israelske myndigheder nedrivede over 2.000 beskyttelsesrum i lejrene for at brede vejene af "sikkerhedsgrunde" og nægtede beboerne tilladelse til at genopbygge deres huse. Omkring 8.000 flygtninge flyttede ind i boligprojekterne i Sheikh Radwan. De Forenede Nationers Relief and Works Agency og den Palæstinensiske Befrielsesorganisation var højrøstede i deres modstand mod den israelske aktion og sagde, at det var tvungen genbosættelse. Efter starten af den første intifada
, Sheikh Radwan var det mest konsekvent aktive område i Gaza.