Skriv en fortsættelse til dette afsnit - Det abbasidiske kalifat blev svækket efter den abbasidiske borgerkrig
i 810'erne, og kalifalske magt blev udfordret af separatistiske tendenser blandt perifere herskere, herunder dem i Tbilisi. Samtidig blev emiratet et mål for det genopståede georgiske Bagrationi-dynasti, der udvidede deres territorium fra Tao-Klarjeti over georgiske lande. Emiratet Tbilisi voksede i relativ styrke under Ishaq ibn Isma'il (833-853), som var magtfuld nok til at undertrykke de georgiske prinsers energi og at kæmpe med den abbasidiske myndighed i regionen. Han tilbageholdt sin årlige betaling af hyldest til Bagdad og erklærede sin uafhængighed fra kaliffen. For at undertrykke oprøret sendte kalif al-Mutawakkil i 853 en straffeekspedition ledet af Bugha al-Kabir (også kendt som Bugha den tyrkiske), der brændte Tbilisi til grunden og fik Ishaq halshugget, hvilket satte en stopper for byens chance for at blive centrum for en uafhængig islamisk stat i Kaukasus. Abbasiderne valgte ikke at genopbygge byen i vid udstrækning, og som følge heraf begyndte den muslimske prestige og autoritet i regionen at falde.