Et år senere, i 1975, blev Diokno valgt som formand for Civil Liberties Union, en stilling han holdt indtil 1982. Senere i marts 1983 grundlagde Diokno organisationen "Kilusan sa Kapangyarihan at Karapatan ng Bayan" (bevægelse for folks suverænitet og demokrati) eller KAAKBAY, som var ideologisk uafhængig af overbevisninger som marxisme, men blev tilsluttet af kolleger marxister og kapitalister. KAAKBAY påvirkede offentligheden og kæmpede hårdt mod Marcos-administrationen ved hjælp af ikke-voldelig aktivisme eller "pressionspolitik". KAAKBAY fremhævede senere prespolitik som et vigtigt princip for post-demokrati gennem sin publikation kaldet "The "Plaridel" Papers". Udgaven af The "Plaridel" Papers i august 1984 populariserede begrebet pressionspolitik og indførte et politisk system, der ville inddrage "gadenes parlament" i opbygningen af et "folkedemokrati". KAAKBAY var også en af de vigtigste medlemsorganisationer i Justice for Aquino, Justice for All (JAJA) -koalitionen, som blev grundlagt af Diokno den 25. august 1983 efter
"Ninoy" Aquino blev myrdet for at vende tilbage til landet for at møde Marcos. JAJA var den første forenede front mod Marcos, men den varede ikke længe. KAAKBAY fungerede som den vigtigste koalition, der forhindrede de andre ekstreme grupper i at forlade JAJA. Desværre blev JAJA senere erstattet af den overvejende venstreorienterede Coalition of Organizations for the Restoration of Democracy (CORD) i midten af 1984, som havde næsten de samme medlemmer. Før oprettelsen af CORD organiserede mange tidligere JAJA-medlemmer, der var uenige med kommunisterne, også en meget bredere alliance kaldet "Kongreso ng Mamamayang Pilipino" (KOMPIL) eller Kongressen for det filippinske folk, og blev hovedsageligt ledet af Diokno.