Skriv en fortsættelse til dette afsnit - Guvernøren i Kufa, Ammar ibn Yasir, modtog efterretninger om de persiske bevægelser og koncentration i Nahavand og rapporterede dem til Umar. Selvom Umar havde udtrykt et ønske om, at Mesopotamien skulle være hans østligste grænse, tvang koncentrationen af den persiske hær i Nahavand ham til at handle. Han mente nu at så længe selve Persien forblev under sassanidernes herredømme, ville angrebene på Mesopotamien fortsætte. Hudheifa ibn Al Yaman blev udnævnt til øverstbefalende for Kufas styrker og fik ordre til at marchere til Nahavand. Abu Musa skulle marchere til Nahavand fra Busra, mens Nouman ibn Muqarrin marcherede fra Ctesiphon. Umar besluttede personligt at tage hæren koncentreret i Medina til Nahavand for at overtage den overordnede kommando. Medlemmerne af Majlis al Shura foreslog imidlertid, at Umar skulle lede kampagnen fra Medina og udnævne en klog feltkommanderende for Nahavand. Umar indvilligede og udnævnte Mugheera ibn Shuba som øverstbefalende for de styrker, der var koncentreret i Medina, og Nouman ibn Muqarrin som øverstbefalende i Nahavand. Den muslimske hær koncentrerede sig først ved Tazar, og besejrede derefter perserne i Slaget ved Nahavand
I december 642. Nouman døde i kampen, og i henhold til Umar's instruktioner blev Hudheifa ibn Al Yaman den nye øverstkommanderende. Derefter erobrede muslimerne hele distriktet Hamadan og mødte kun svag modstand.