I oppositionen fortsatte MacDonald sin politik med at præsentere Labour som en moderat kraft. Under generalstrejken i 1926
Partiet var imod generalstrejken og hævdede, at den bedste måde at opnå sociale reformer på var gennem valgkassen. Lederne frygtede også den kommunistiske indflydelse, der var orkestreret fra Moskva. Partiet havde en karakteristisk og mistænkelig udenrigspolitik baseret på pacifisme. Dens ledere mente at fred var umulig på grund af kapitalismen, hemmeligt diplomati og våbenhandel. Det er de understregede materielle faktorer, der ignorerede de psykologiske minder fra den store krig, og de meget følelsesmæssige spændinger vedrørende nationalisme og landegrænser.