Skriv en fortsættelse til dette afsnit - Den kolde krig havde vigtige konsekvenser i Sydamerika, der af USA blev betragtet som en fuldgyldig del af den vestlige blok, i modsætning til den østlige blok, en opdeling født med slutningen af Anden Verdenskrig og Jalta-konferencen. Efter den cubanske revolution i 1959 og den lokale implementering i flere lande af Che Guevaras foco-teori, førte USA en krig i Sydamerika mod "kommunisterne undergravende", hvilket førte til støtte i Chile af højrefløjen, som kulminerede med kuppet i 1973 i Chile. Inden for få år var hele Sydamerika dækket af lignende militærdiktaturer, kaldet "juntas". I Paraguay var Alfredo Stroessner ved magten siden 1954; i Brasilien blev venstreorienterede præsident João Goulart styrtet ved et militærkup i 1964; i Bolivia styrtede general Hugo Banzer venstreorienterede general Juan José Torres i 1971; i Uruguay, der betragtes som Sydamerikas "Schweiz", greb Juan María Bordaberry magten ved kuppet den 27. juni 1973. En "Dirty War" blev ført over hele kontinentet og kulminerede med Operation Condor, en aftale mellem sikkerhedstjenesterne i den sydlige kegle, andre sydamerikanske lande og den amerikanske regering, som gav træning til at undertrykke og myrde indenlandske politiske modstandere. I 1976 tog militæret magten i Argentina og støttede 1980 "Cocaine Coup" af Luis García Meza Tejada i Bolivia, før træning Contras i Nicaragua, hvor Sandinista National Liberation Front, ledet af Daniel Ortega, havde taget magten i 1979. Lignende militærkup fandt sted i Guatemala
og i El Salvador. I 1980'erne udviklede situationen sig imidlertid gradvist i verden som i Sydamerika, på trods af en fornyelse af den kolde krig fra 1979 til 1985, det år, hvor Gorbatjov afløste Konstantin Tjernenko som leder af Sovjetunionen.