Skriv en fortsættelse til dette afsnit - Byens beliggenhed blev derefter glemt, og Phalasarna optræder i venetianske optegnelser kun som en tabt by. Stedet blev genopdaget i det 19. århundrede af de britiske opdagelsesrejsende Robert Pashley og kaptajn T. A. B. Spratt. Spratt fra Royal Navy bemærkede i 1859 at den tidligere havn på det øde sted nu lå 100 meter fra havet, og at den gamle kyst må have været mindst 24 fod højere. Moderne udgravninger har bekræftet denne dom, og har også vist at havnen hurtigt blev til silt efter det romerske angreb. Radiocarbon-datering af fossile alger langs det gamle havniveau-mærke på klipperne omkring Phalasarna anslår den pludselige havniveauændring på et tidspunkt for mere end seksten århundreder siden. En sandsynlig begivenhed var det store jordskælv
og tsunamien den 21. juli 365 e.Kr., som forårsagede katastrofale skader på alle kysterne i det østlige Middelhav og blev registreret af Ammianus Marcellinus og andre. Et gammelt fiskebassin med to trappetræk udhugget i de kystnære klipper nær havneindgangen er blevet revnet i to, sandsynligvis under det samme jordskælv.