Oprindelsen af Rustamid-staten kan spores til Berber Kharijite (Ar: Khawarij) oprør (739-772) mod den nye arabiske sunni magt, der blev etableret i hele Nordafrika efter den islamiske erobring. Kharijite-bevægelsen, der havde sin oprindelse i Mesopotamien, var begyndt som protest mod den fjerde kalif, Ali, der indvilligede i at forhandle under en muslimsk borgerkrig.
(656-661) på trods af hans overlegne hær på slagmarken; som et resultat forlod nogle af hans væbnede styrker lejren, deraf Khawarij-bevægelsen ["de, der går ud"]. Oprindeligt var han en puritaner, men at tilhøre den islamiske ummah betød for en troende at han havde en fuldkommen sjæl, men synden udgjorde et skisma, en adskillelse fra andre troende, og synderen blev en frafaldne. Lederen må være uden for anklage, men kan være ikke-araber. Kharijite-bevægelsen opnåede aldrig varig succes, men vedblev i sine kampe, og den er i dag kun tilbage i sin Ibadi-gren, med små mindretal i isolerede steder i hele den muslimske verden. Ibadierne dominerer i Oman.