Den første offentliggjorte beskrivelse af et tilfælde af leukæmi i medicinsk litteratur stammer fra 1827, da den franske læge Alfred-Armand-Louis-Marie Velpeau beskrev en 63-årig blomsterhandler, der udviklede en sygdom, der var kendetegnet ved feber, svaghed, urinsten og betydelig udvidelse af leveren og milten. Velpeau bemærkede, at denne persons blod havde en konsistens "ligesom gruel", og spekulerede på udseendet af blodet var på grund af hvide korpuskler. I 1845 blev en række mennesker, der døde med forstørrede milt og ændringer i "farver og konsistens af deres blodceller" rapporteret af den Edinburgh-baserede patolog J.H. Bennett; han brugte udtrykket "cocythemia" til at beskrive denne ondartede patologiske.
1877