Skriv en fortsættelse til dette afsnit - Asquith fulgte dette ved at acceptere at holde undersøgelseskommissioner om udførelsen af Dardanellerne og den mesopotamiske kampagne, hvor de allierede styrker var blevet tvunget til at overgive sig ved Kut
- Hvad? Sir Maurice Hankey, sekretær for krigskomitéen, mente, at "koalitionen aldrig kom sig. I de sidste fem måneder blev den øverste kommandos arbejde udført i skyggen af disse undersøgelser". Men disse fejl blev overskygget af de begrænsede fremskridt og enorme tab i slaget ved Somme, der begyndte den 1. juli 1916, og derefter af et andet ødelæggende personligt tab, Asquiths søn Raymonds død den 15. september i slaget ved Flers-Courcelette. Asquiths forhold til sin ældste søn havde ikke været let. Raymond skrev til sin kone i begyndelsen af 1916, "Hvis Margot taler mere bullshit til dig om umenneskeligheden af hendes stedbørn kan du lukke munden ved at fortælle hende, at i løbet af min 10 måneders eksil her PM har aldrig skrevet mig en linje af nogen beskrivelse. " Men Raymonds død var knusende. Violet skrev følgende: "...at se far lide, gør en skrumpet", og Asquith tilbragte det meste af de følgende måneder "tilbagetrukket og vanskeligt at nærme sig". Krigen bragte ingen ro; Churchill bemærkede: "Fejl i at bryde den tyske linje i Somme, genoprettelsen af de germanske magter i øst [dvs. nederlaget i Brusilov-offensiven], Ruinen i Rumænien og begyndelsen af fornyet ubådskrig styrket og stimuleret alle de kræfter, der insisterede på endnu større kraft i udførelsen af anliggender. "