Som den førende talsmand for taktisk luftkrig, var Coningham det indlysende valg til at lede 2. taktiske luftvåben i den nordvestlige europæiske kampagne under Air Marshal Trafford Leigh-Mallory, der kommanderede de allierede ekspeditionsluftvåben, og i januar 1944 blev han kaldt tilbage til Storbritannien, hvor han hjalp med at planlægge luftstøtte til landgangen i Normandiet. Hans forhold til Montgomery forværredes markant efter landgangen. De to stødte ofte sammen, da Montgomery regelmæssigt forsøgte at omgå Coningham, som var det udpegede kontaktpunkt for anmodninger om luftstøtte, og beskæftige sig direkte med Leigh-Mallory. I slutningen af juni, Montgomery lobby Tedder, nu næstkommanderende til U.S. General Dwight D. Eisenhower på Supreme Allied Headquarters, for Coninghams fjernelse efter at han kritiserede hæren for forsinkelse i at indtage Caen
for at stille flyvepladser til rådighed for taktiske fly. Tedder rådede imidlertid Eisenhower om, at en sådan fjernelse ville være "en katastrofe", og at kritikken var berettiget. I august 1944 skrev Montgomery til Alan Brooke, at "Coningham er voldsomt anti-hæren og foragtet af alle soldater; mine hærkommandører mistro ham og vil aldrig se ham". Det var imidlertid Montgomery, der modtog en irettesættelse fra Eisenhower, mens Leigh-Mallory's hovedkvarter blev opløst i oktober som en unødvendig kommandoskala.