Skriv en fortsættelse til dette afsnit - Mongolsk herredømme i Galicien endte med dets erobring af Kongeriget Polen (1025<unk>1385) i 1349. Den Gyldne Horde gik i alvorlig tilbagegang efter Berdi Begs død i 1359, hvilket startede en langvarig politisk krise, der varede i to årtier. I 1363 vandt Storhertugdømmet Litauen Slaget ved Blå Vade
mod Den Gyldne Horde og erobrede både Kiev og Podolia. Efter 1360 faldt betalingen af tribut og skatter fra Rus' undersåtter til den faldende Gyldne Horde betydeligt. I 1374 gjorde Nizhny Novgorod oprør og slagtede en ambassade sendt af Mamai. I en kort periode efter det sejrrige slag ved Kulikovo i 1380 af Dmitrij Donskoj mod Mamai var Storhertugdømmet Moskva frit for mongolsk kontrol, indtil Tokhtamysh genoprettede mongolsk overherredømme over Moskva to år senere med belejringen af Moskva (1382). Tokhtamysh knuste også den litauiske hær ved Poltava i det følgende år. Władysław II Jagiełło, storhertug af Litauen og konge af Polen, accepterede hans overhøjhed og indvilligede i at betale tribut i bytte for en overdragelse af Rus' territorium. I 1395 udslettede Timur Tokhtamyshs hær igen i slaget ved Terekfloden, ødelagde hans hovedstad, plyndrede de krimiske handelscentre og deporterede de dygtigste håndværkere til sin egen hovedstad i Samarkand. Timurs styrker nåede så langt nordpå som Ryazan, før de vendte tilbage. Tokhtamysh flygtede til Storhertugdømmet Litauen og bad Vytautas om hjælp til at generobre Den Gyldne Horde i bytte for overhøjhed over Rus' lande. I 1399 angreb Vytautas og Tokhtamysh Temür Qutlugh og Edigu i slaget ved Vorskla-floden, men blev besejret. Den Gyldne Horde sejr sikret for det Kiev, Podolia, og nogle land i den nedre Bug flod bassin. Tokhtamysh døde i Tyumen omkring 1405. Hans søn Jalal al-Din flygtede til Litauen og deltog i Slaget ved Grunwald mod den Teutoniske Orden.