Kortfattet artikel:  Adrianne Haslet-Davis og hendes mand, Adam Davis, stod nær målstregen på dagen for Boston Marathon bombningen. Hendes fødder gjorde ondt, fordi hun gik med 15 cm høje hæle. Men de gik alligevel til Boylston Street for at se løberne. "Vi var så forelskede og lykkelige sammen", sagde hun til en føderal jury onsdag. Det var anden dag, Boston-juryen hørte en procession af hjerteskærende tab - de overlevende og familierne til de dræbte, da dobbeltbomber plantet af brødrene Tsarnaev eksploderede nær målstregen. Juryen skal afgøre, om bombemanden Dzhokhar Tsarnaev, 21 år, skal leve eller dø for det, han har gjort. Haslet-Davis og Davis, der lige var vendt tilbage fra en tur i Afghanistan med luftvåbnet, var skridt væk fra eksplosionen nær Forum restaurant. Hun mindes kraften i eksplosionen, der dræbte tre mennesker og sårede over 200 den dag i april 2013. Hun vidste med det samme, at det var et terrorangreb. Skrig og tung røg fyldte luften. Hun kunne ikke høre sine egne skrig. Hun troede, hun var død. Da hendes mand, der også var såret, løftede hendes ben, skreg han også. Hun sagde, hun troede, han var i chok. Hun rullede sig ned på maven og kravlede over glasstykker og skar sine arme i stykker. Hun slæbte sig selv til Forum. "Jeg så alle mine fem tæer, men jeg så meget blod", sagde hun. "Jeg så ikke min ankel". Haslet-Davis' venstre ben blev senere amputeret under knæet. Haslet-Davis bad om whisky. "Jeg ville bare have at smerten skulle forsvinde. Jeg tiggede kun om whiskyen, da jeg troede, jeg skulle dø". Da nogen fjernede Adams sko, flød en blodåre blod. Hans ansigt blev hvidere og hvidere, sagde hun. Hans øje rullede tilbage. Hun troede, han var død. På et hospital ringede hun til sine forældre på sin mobiltelefon. Hun fortalte dem, at hun var involveret i et terrorangreb. "Jeg tror ikke jeg har en venstre fod mere", sagde hun til sin far. "Jeg har det virkelig skidt, og jeg må tale med dig, for det kan være det her". Hendes far fortalte hende...
Jurymedlemmer i domsfasen i Dzhokhar Tsarnaevs retssag hører om tab. Ofrene fortæller om bombningens indvirkning på deres liv.