Skriv en fortsættelse til dette afsnit - Omkring 930 blev provinsen angrebet og midlertidigt besat af bulgarerne. Bulgarerne vendte tilbage under zar Samuel, der flyttede centrum for bulgarsk magt syd og vest til Ohrid, og i ca. I 980 erobrede de store dele af regionen, helt ned til Ambracian-bugten. Dette fremgår af det faktum, at de områder, der var under bulgarsk herredømme, var en del af det autokefale ærkebiskopat Ohrid efter den byzantinske erobring af Bulgarien
af kejser Basil II i 1018: således gik sæderne i Chimara, Hadrianopolis, Bela, Buthrotum, Ioannina, Kozyle og Rogoi under Ohrids jurisdiktion, mens metropoliten i Naupaktos kun beholdt sæderne i Vonditsa, Aetos og Acheloos. Basilius II grundlagde også et par mindre temaer, der omfattede lidt mere end en fæstning og dens umiddelbare omgivelser, dem i Koloneia og Dryinoupolis, i det, der i dag er den græsk-albaniske grænseområde. I 1040, efter mordet på en korrupt og undertrykkende skatteembedsmand <unk> ifølge John Skylitzes, var de lokale berygtede for at være klar til at gøre oprør af skattemæssige årsager <unk> det meste af temaet sluttede sig til Petar Delyans oprør.