Slaget ved Lodi blev udkæmpet den 10. maj 1796, og gav generalen i den franske republiks hær, N. Bonaparte, krav på at have slået østrigske styrker. Kravet blev faktisk etableret efter han vandt slaget ved Mantua, slaget ved Arcola
, og slaget ved Rivoli. Den 27. juni blev der indgået en våbenhvile mellem Napoleon og pave Pius VI's pavelige hære, hvori paven mistede kontrollen med marchen i Ferrara og Bologna. Den 1. februar 1797 blev byen Imola besat af franskmændene. Biskoppen af Imola, kardinal Chiaramonti, fik af paven ordre om ikke at falde i franskmændenes hænder, og derfor flygtede han fra Imola til Cesena med den hensigt at tage til Rom. I Spoleto modtog han imidlertid en bøn fra de franske dommere og bonapartisterne i Imola om at vende tilbage, men efter at have skrevet til paven, som påpegede, at Chiaramonti ikke havde nogen måde at kontrollere dem på, fortsatte han sin rejse til Rom. I frygt for at blive afløst på sin biskopstol af en fransk-støttet indtrængende, fik han pavens tilladelse til at vende tilbage.