Skriv en fortsættelse til dette afsnit - I 1959 gjorde kong Baudouin endnu et besøg i Belgisk Congo, og han opdagede en stor kontrast til sit besøg fire år tidligere. Da han ankom til Léopoldville, blev han stenet af sorte belgisk-congolesiske borgere, der var vrede over fængslingen af Lumumba, dømt for oprør mod den koloniale regering. Selvom modtagelsen af Baudouin i andre byer var betydeligt bedre, blev råbene "Vive le roi!" ofte efterfulgt af "Indépendance immédiate!" Den belgiske regering ønskede at undgå at blive trukket ind i en meningsløs og potentielt meget blodig kolonial krig, som det var sket med Frankrig i Indokina og Algeriet
, eller til Nederlandene i Indonesien. Derfor var det tilbøjeligt til at give efter for de krav om øjeblikkelig uafhængighed, som de kongolesiske ledere fremsatte. På trods af manglende forberedelse og et utilstrækkeligt antal uddannede eliter (der var kun en håndfuld kongolesere med en universitetsgrad på det tidspunkt), håbede de belgiske ledere, at de kunne håndtere, hvad de sagde, de ønskede, og besluttede at lade dem få det. Dette blev kendt som "Le Pari Congolais" - det congolesiske væddemål.