I begyndelsen af 1968 forventede de fleste demokrater, at præsident Lyndon B. Johnson ville blive genvalgt. Disse forventninger blev knust af senator Eugene McCarthy, som centrerede sin kampagne på modstand mod Johnsons Vietnam-politik. McCarthy tabte knap nok til Johnson i det første primærvalg for Det Demokratiske Parti den 12. marts i New Hampshire, og det tætte resultat overraskede partiet og fik senator Robert F. Kennedy fra New York til at deltage i valget. To uger senere fortalte Johnson en forbløffet nation at han ikke ville søge en anden periode. I de følgende uger skiftede meget af det momentum, der havde drevet McCarthy-kampagnen fremad, til Kennedy. Vicepræsident Hubert Humphrey erklærede sit eget kandidatur og fik støtte fra mange af Johnsons tilhængere. Kennedy blev myrdet af Sirhan Sirhan i juni 1968, hvilket efterlod Humphrey og McCarthy som de to resterende kandidater i løbet. Humphrey vandt præsidentnominering på august
Demokraternes nationalkonvention i Chicago, og senator Edmund Muskie fra Maine blev valgt som hans kandidat. Uden for stævnehallen kom tusinder af unge krigsmodstandere, der var samlet for at protestere mod Vietnamkrigen, til voldsomme sammenstød med politiet. Det kaos, der blev vist i hele verden på fjernsynet, lammede Humphreys kampagne. Undersøgelser efter Labor Day viste, at Humphrey lå 20 procent bag Nixon.