Skriv en fortsættelse til dette afsnit - I kølvandet på det mislykkede januaropstand
, den nye periode af polsk positivisme begyndte at fortaler skepsis og udøvelse af fornuft. Den modernistiske periode, der er kendt som den unge polske bevægelse i billedkunst, litteratur og musik, opstod omkring 1890 og sluttede med Polens tilbagevenden til uafhængighed (1918). Bemærkelsesværdige forfattere inkluderede Kazimierz Przerwa-Tetmajer, Stanisław Przybyszewski og Jan Kasprowicz. Den nyromantiske æra blev eksemplificeret af værker af Stefan Żeromski, Władysław Reymont, Gabriela Zapolska og Stanisław Wyspiański. I 1905 modtog Henryk Sienkiewicz Nobelprisen i litteratur for sin bog "Quo Vadis", der inspirerede en ny følelse af håb. Litteraturen under den anden polske republik (1918-1939) omfatter en kort, men usædvanligt dynamisk periode i den polske litterære bevidsthed. Den socio-politiske virkelighed har ændret sig radikalt med Polens genindtagelse af uafhængigheden. Nye avantgardeforfattere inkluderede Julian Tuwim, Stanisław Ignacy Witkiewicz, Witold Gombrowicz, Czesław Miłosz, Maria Dąbrowska og Zofia Nałkowska.