Solger fortsatte til Berlin, hvor han håbede at skabe et selvstændigt litterært eller videnskabeligt liv. Disse planer gik ikke i opfyldelse, og i slutningen af 1847 vendte han tilbage til Paris. Den
Februar-martsrevolutionen i Paris overraskede ham et par dage efter hans ægteskab den 19. februar med en ung parisisk, Adèle Marie Bémere, i 1848. Disse februar-dage skildrede han overbevisende i en artikel til et tillægsindlæg i Wigands "Konversations-Lexikon". Han vendte tilbage til Berlin i april 1848 og blev et nidkært medlem af en demokratisk klub, men mere som tilskuer end som agitator. På trods af dette så nogle embedsmænd i hans direkte ankomst fra Paris en importør af revolution.