Henvis til passagen nedenfor og svar derefter på spørgsmålet på samme sprog som passagen:  Passage: Stjerner inden for den del af den ustabile stribe, der krydser hovedsekvensen, kaldes Delta Scuti-variabler. Disse er opkaldt efter den prototypiske stjerne for sådanne variabler: Delta Scuti. Delta Scuti-variablerne spænder typisk fra spektralklasse A2 til F8, og en stjernelig luminositetsklasse på III (subgiganter) til V (hovedsekvensstjerner). De er kortperiodiske variabler, der har en regelmæssig pulsationsrate mellem 0,025 og 0,25 dage. Delta Scuti stjerner har en overflod af elementer svarende til Solens (se Population I stjerner) og mellem 1,5 og 2,5 M<unk>. IK Pegasi A's pulseringshastighed er blevet målt til 22,9 cyklusser om dagen, eller en gang hver 0,044 dag. Astronomer definerer en stjernes metallicitet som den overflod af kemiske grundstoffer, der har et højere atomnummer end helium. Dette måles ved en spektroskopisk analyse af atmosfæren, efterfulgt af en sammenligning med de resultater, der forventes fra beregnede stjernemodeller. For IK Pegasus A er den anslåede metalmængde [M/H] = +0,07 ± 0,20. Denne notation giver logaritmen af forholdet mellem metalelementer (M) til brint (H), minus logaritmen af Solens metalforhold. (Hvis stjernen således matcher Solens metalmængde, vil denne værdi være nul.) En logaritmisk værdi på 0,07 svarer til en faktisk metallicitetsforhold på 1,17, så stjernen er omkring 17% rigere på metallelementer end Solen. Fejlmargenen for dette resultat er imidlertid relativt stor.  Spørgsmål: Hvilke andre resultater sammenlignes med resultaterne af spektroskopisk analyse?
beregnede stjernemodeller