Korbulo var i mellemtiden blevet klar over den fare, som hans kollega stod over for, og satte en del af sine styrker i beredskab, men han ville ikke marchere for at slutte sig til Paetus, og nogle beskyldte ham for at forsinke for at høste mere ære fra at redde ham. Ikke desto mindre, da opfordringerne til hjælp ankom, svarede han hurtigt og marcherede frem med halvdelen af den syriske hær, med mange forsyninger lastet på kameler. Han mødte snart spredte mænd fra Paetus' hær og formåede at samle dem omkring sin styrke. Men før han kunne komme til undsætning, havde Paetus kapituleret: parthierne, klar over, at lettelsen var nærmer sig, havde stadig chikaneret Paetus, indtil Paetus blev tvunget til at sende et brev til Vases for at søge rum. De efterfølgende vilkår var dog ydmygende: Korbulo ville ikke kun marchere for at slutte sig til Paetus, og nogle beskyldte ham for at forsinke ham for at forlade ham for at forlade ham, for at få mere ære fra at redde ham.
Armenien