I 1828 trådte Cormenin ind i deputeretkammeret som medlem for Orléans, indtog sin plads i Venstre Center og begyndte en energisk opposition mod Charles X' regering. Da han ikke var begavet med oratorens kvalifikationer, opstod han sjældent på tribunen; men i de forskellige udvalg forsvarede han alle former for folkelige frihedsrettigheder og leverede samtidig i en række magtfulde pamfletter under pseudonymet "Timon" de mest formidabel slag mod tyranni og alle politiske og administrative overgreb. Efter revolutionen i juli 1830
Cormenin var en af de 221 der underskrev protesten mod Orléans-dynastiets opstigning til tronen; og han trak sig både fra sit embede i statsrådet og sit sæde i kammeret. Han blev dog snart genvalgt som stedfortræder, og stemte nu med den yderste venstrefløj.