Han blev forfremmet til général de division den 4. december 1812 og fik kommandoen over 1. cuirassierdivision i Grande Armée's 1. kavaleri korps, som han ledte i alle de store slag i Sakslands felttog i 1813 (såsom Lützen
Den 2. maj og Bautzen den 21. maj). Allerede bekræftet som en baron af imperiet ved at blive givet en dotation, blev han gjort til en kommandør i Légion d'honneur den 14. maj 1813. I slaget ved Dresden den 26. august førte han flere kraftige angreb, knuste 12 fjendtlige infanteristyrker, tog 6.000 fanger og hjalp med at tvinge den store fjendtlige styrke, der truede den franske hær, til at trække sig tilbage ind i Bøhmens bjerge. Han kæmpede derefter i slaget ved Leipzig den 16. til 19. oktober, hvor han gav nyt bevis på sit mod - ved Hanau, hvor han støttede en stort set velordnet tilbagetrækning og med kun få mænd beroligede en frygtindgydende stor kavaleri. I november blev han sat i kommando over 2. kavaleri korps i Grande Armée i stedet for Sébastiani.