Den 12. juni mødtes premierminister Casares Quiroga med general Juan Yagüe, der falske overbeviste Casares om hans loyalitet over for republikken. Mola begyndte seriøst at planlægge i foråret. Franco var en nøglespiller på grund af sin prestige som tidligere direktør for militærakademiet og som den mand, der undertrykte Asturiens minearbejdernes strejke i 1934
- Hvad? Han blev respekteret i hæren i Afrika, hærens hårdeste tropper. Han skrev et kryptisk brev til Casares den 23. juni, hvori han antydede, at militæret var illoyale, men kunne tilbageholdes, hvis han blev sat i spidsen. Casares gjorde intet, undlod at arrestere eller købe Franco. Med hjælp fra de britiske efterretningsagenter Cecil Bebb og Hugh Pollard chartrede oprørerne et Dragon Rapide-fly (betalt med hjælp fra Juan March, den rigeste mand i Spanien på det tidspunkt) til at transportere Franco fra De Kanariske Øer til det spanske Marokko. Flyet fløj til Kanarierne den 11. juli, og Franco ankom til Marokko den 19. juli. Ifølge Stanley Payne blev Franco tilbudt denne stilling, da Mola's planlægning af kuppet var blevet mere og mere kompleks, og det så ikke ud til, at det ville være så hurtigt, som han håbede, i stedet for at det sandsynligvis ville blive en miniatur borgerkrig, der ville vare flere uger. Mola havde således konkluderet, at tropperne i Spanien var utilstrækkelige til opgaven, og at det ville være nødvendigt at bruge eliteenheder fra Nordafrika, noget, som Franco altid havde troet ville være nødvendigt.