Fra 1788 til 1870 blev forsvaret af de australske kolonier hovedsagelig varetaget af britiske hærens regulære styrker. Oprindeligt beskyttede marinesoldaterne de tidlige bosættelser ved Sydney Cove og Norfolk Island, men de blev fritaget for disse pligter i 1790 af en britisk hærenhed, der var specielt rekrutteret til kolonitjenesten, kendt som New South Wales Corps. New South Wales Corps blev efterfølgende involveret i at slå ned et oprør af irske fanger på Castle Hill
I 1804. Snart overbeviste dog mangler i korpset krigsministeriet om behovet for en mere pålidelig garnison i New South Wales og Van Diemens Land. Den største af disse mangler var Rum-oprøret, et kup organiseret af dens officerer i 1808. Som følge heraf ankom det 73. (Perthshire) fodregiment i Australien i januar 1810. I 1870 havde 25 britiske infanteriregimenter tjent i Australien, ligesom et lille antal artilleri- og ingeniørenheder.