Skriv en fortsættelse til dette afsnit - I 1657 sluttede han sig til de kejserlige tropper, der kæmpede i Anden Nordkrig, og førte omfattende kampagner i Polen, Preussen, Schleswig, Jylland og Pommern. I 1661 deltog han i en mislykket militærekspedition mod tyrkerne i Transsylvanien. Den tyrkiske invasion af kejserlige Ungarn i 1663 udløste den østrigsk-tyrkiske krig (1663-1664). Angrebet fra hans kavaleri ved Slaget ved Sankt Gotthard (1664)
Den 6. august vandt han ros fra kejser Leopold I, der gav ham kommandoen over det kejserlige kavaleri og gjorde ham til kejserlig greve. Seks år senere blev han forfremmet til generalfeldmarschall og sendt til Ungarn, hvor han undertrykte et oprør organiseret af de ungarske magnater. Han vendte tilbage til Ungarn i 1672, hvor han stod i spidsen for den blodige pacificering af områder, der tidligere var overhalet af banditter. I mellemtiden var riget blevet indblandet i den fransk-hollandske krig. I sommeren 1673 marcherede tropper under kommando af Sporck og Raimondo Montecuccoli til Rhinen, hvor de belejrede Bonn og afviste et hjælpeforsøg fra den franske marskal Turenne. Efter at have overvintret i Westfalen deltog han i felttoget i Belgien i 1674, hvor han indtog Dinant, Chimay og Huy. I april 1675 vendte han tilbage til Øvre Rhinen og forenede sin hær med Montecuccoli. Han trak sig tilbage i februar 1676 på grund af alderdom. Sporck døde i sit bøhmiske slot Hermanmester den 6. august 1679. Chavangac beskriver ham som en mester i let kavaleri taktik, hvis personlige tapperhed førte til skabelsen af overdrevne historier om hans bedrifter. Ved slutningen af sit liv havde han akkumuleret godser til en værdi af 3 millioner talere og havde en årlig indkomst på 50.000 mere.