Skriv en fortsættelse til dette afsnit - Slaget ved Marengo
(14. juni 1800) indviede den politiske idé, der skulle fortsætte sin udvikling indtil Napoleons Moskva-kampagne. Napoleon planlagde kun at beholde hertugdømmet Milano for Frankrig, idet han lagde Østrig til side, og det blev antaget at han forberedte et nyt felttog i øst. Freden i Amiens, som kostede ham kontrollen over Egypten, var en midlertidig våbenhvile. Han udvidede gradvist sin autoritet i Italien ved at annektere Piemonte og ved at erhverve Genova, Parma, Toscana og Napoli, og tilføjede dette italienske territorium til sin Cisalpine Republik. Derefter belejrede han den romerske stat og indledte konkordatet i 1801 for at kontrollere pavens materielle krav. Da han indså sin fejl ved at hæve pavens autoritet fra at være en figur, udgav Napoleon "Articles Organiques" (1802) med det mål at blive pavedømmets juridiske beskytter, ligesom Karl den Store. For at skjule sine planer før deres faktiske udførelse vækkede han de franske koloniale ambitioner mod Storbritannien og mindet om Paris-traktaten fra 1763, hvilket forværrede den britiske misundelse af Frankrig, hvis grænser nu strakte sig til Rhinen og videre til Hannover, Hamburg og Cuxhaven. Napoleon ville have regerende eliter fra en fusion af det nye bourgeoisi og det gamle aristokrati.