Udfyld følgende sætning: David M. Robinson hævder at forskellige edikter og love udstedt af Hongwu-kejseren, grundlæggeren af Ming-dynastiet, synes at afvise mongolsk indflydelse i Kina med forbud mod mongolsk ægteskab og begravelsespraksis, tøj, tale og endda musik. Men Robinson fremhæver, hvordan denne retorik modsiger Hongwu-kejsers fortsættelse af Yuan-institutioner som det arvelige garnisonssystem og besættelser. Han indledte felttog for at erobre områder, der ikke tidligere var kontrolleret af indfødte kinesiske dynastier, herunder
områder i Yunnan, Liaodong (Manchurien) og Mongoliet. Han fortsatte med at rekruttere mongoler til militæret og opretholdt Yuan-æraens tradition om at bringe koreanske konkubiner og eunukker ind i det kejserlige palads. Robinson hævder, at Ming-dynastiet "på mange måder var en sand efterfølger" til Yuan, da Ming-kejserne søgte at legitimere deres styre gennem Yuan-arven, især da rivaliserende Northern Yuan-dynastiet fortsatte med at eksistere. Yongle-kejseren var langt mere eksplicit i at påberåbe sig en sammenligning mellem hans styre og Kublai Khans, som afspejlet i hans meget aktive udenrigspolitik, projektion af Ming-kinesisk magt i udlandet og ekspansionistiske militære kampagner. Efter Tumu-krisen i 1449 afskrækkede Ming-regeringen aktivt yderligere indvandring af mongolske folk (fordelagtig for lejlighedsvise flytningspolitikker for dem, der allerede boede i Kina). Mongolerne fortsatte med at tjene som Ming-militære officerer selv efter mongolsk involvering i det mislykkede 1461 oprør mod Cao Qin, men deres antal begyndte at falde, da arvelige officerer i almindelighed gradvist blev erstattet af mænd af mere ydmyge oprindelse.