Skriv en fortsættelse til dette afsnit - I februar 1243 beordrede kejser Frederik at samle sin hær til 1. april. Han mødte hæren ved Capua, og i maj drog han nordpå mod Rom, hvor han begyndte at angribe og ødelægge castelli og forårsage så meget ødelæggelse som han kunne. De to kardinaler, der stadig var i Rom, flygtede til Anagni, og nu hvor otte af kardinalerne var samlet, anmodede de kejseren, som indvilligede i deres anmodning om at vende tilbage til sit kongerige. Frederik frigav derefter kardinal Jacobus de Pecorara, som han havde holdt som fange siden han blev fanget i slaget ved Giglio
I maj 1241. Kong Frederik forventede imidlertid at kardinalerne ville samarbejde og frembringe en pave. Og alligevel nægtede de at starte et konklave. Frederik viste sin vrede ved at sende sin hær mod Rom. Romerne beklagede sig over at det ikke var deres skyld at man ikke kunne vælge en pave efter så mange måneder, men at det var de stædige og stridige kardinaler der var i skjul. Frederik vendte derfor sin hær mod kardinalernes og kirkens godser.