Henvis til passagen nedenfor og svar derefter på spørgsmålet på samme sprog som passagen:  Passage: Medlemmer af arten boede engang i regnskove, sumpe og skovskove i Indien, Bhutan, Bangladesh, Myanmar, Laos, Thailand, Malaysia, Indonesien og Kina. I historiske tider levede de i det sydvestlige Kina, især i Sichuan. De er nu i kritisk fare, og der er kun fem betydelige populationer i naturen: fire i Sumatra og en i Borneo. Deres antal er vanskeligt at fastslå, fordi de er ensomme dyr der er spredt vidt omkring i deres levested, men det anslås at der er færre end 100 af dem. Overlevelsen af den malaysiske befolkning på halvøen er i tvivl, og en af de sumatriske populationer er måske allerede uddød. I 2015 meddelte forskere, at den borneanske næsehorn var uddøet fra den nordlige del af Borneo (Sabah, Malaysia); en lille population blev dog opdaget i Øst-Kalimantan i begyndelsen af 2016. Den sumatriske næsehorn er et hovedsageligt ensomt dyr undtagen for hofning og afkomopdræt. Den er den mest vokal næsehornespis, og den kommunikerer også ved at markere jorden med sine fødder, vride plantetræer til mønstre og efterlade ekskrementer. Arten er meget bedre undersøgt end den tilsvarende isolerede javanske næsehorn, dels på grund af et program der bragte 40 sumatranerhinoser i fangenskab med det formål at bevare arten. Der var kun få eller ingen oplysninger om procedurer, der kunne hjælpe med ex situ-avl. Selv om en række næsehorn døde én gang på de forskellige rejsemål, og der ikke blev født afkom i næsten 20 år, var næsehornene alle dømt til at dø i deres skov, der snart skulle skovhugges. I marts 2016 blev en sumatranrhinoceros (af Bornean rhinoceros underart) opdaget i indonesisk Borneo. Malaysias sidste mandlige sumatranrhinoceros, kaldet Tam, døde den 27. maj 2019.  Spørgsmål: Hvor har disse arter engang hæmmet?
regnskove, sumpe og skovskove i Indien, Bhutan, Bangladesh, Myanmar, Laos, Thailand, Malaysia, Indonesien og Kina