Dreadnought, ved at skrabe det sekundære batteri, var i stand til at bære ti 12-tommer (305 mm) kanoner i stedet for fire. Hun kunne affyre otte tunge kanoner bredside, i modsætning til fire fra en pre-dreadnought; og seks kanoner foran, i modsætning til to. Flytningen til en 'all-big-gun' design var en logisk konklusion af de stadig længere engagementer og tungere sekundære batterier af de sidste pre-dreadnoughts; Japan og USA havde designet skibe med en lignende bevæbning før Dreadnought, men var ude af stand til at fuldføre dem før det britiske skib.
skrapping af det sekundære batteri