Den Tahirid dynasti var en sunni persisk "dehqan" dynasti, der effektivt regerede Khorasan fra 821 til 873 samt tjener som militære og sikkerhed kommandanter i Abbasid Bagdad indtil 891. Dynastiet blev grundlagt af Tahir ibn Husayn, en førende general i tjeneste for den abbasidiske kalif al-Ma'mun. For hans støtte af al-Ma'mun i den fjerde Fitna
, blev han tildelt styringen af Khorasan. Tahiriderne gjorde oprindeligt deres hovedstad i Merv, men blev senere flyttet til Nishapur. Tahiriderne var imidlertid ikke et uafhængigt dynasti, ifølge Hugh Kennedy: "Tahiriderne betragtes undertiden som det første uafhængige iranske dynasti, men et sådant synspunkt er vildledende. Arrangementet var i realiteten et partnerskab mellem abbasiderne og tahiriderne". Faktisk var Tahiriderne loyale over for de abbasidiske kaliffer og fik til gengæld en betydelig selvstændighed; de var i realiteten vicekonger, der repræsenterede abbasidernes styre i Persien. Skatteindtægterne fra Khorasan, der blev sendt til kalifats skatkammer i Bagdad, var måske større end dem, der blev indsamlet tidligere.