Henvis til passagen nedenfor og svar derefter på spørgsmålet på samme sprog som passagen:  Passage: Yderligere udviklinger i algebra blev foretaget af Al-Karaji i hans afhandling al-Fakhri, hvor han udvider metodologien til at indarbejde heltal kræfter og heltal rødder af ukendte mængder. Noget tæt på et bevis ved matematisk induktion forekommer i en bog skrevet af Al-Karaji omkring år 1000 e.Kr., som brugte den til at bevise det binomielle teorem, Pascals trekant og summen af integrerede terninger. Matematikhistorikeren F. Woepcke roste al-Karaji for at være "den første der indførte teorien om algebraisk regning". Også i det 10. århundrede oversatte Abul Wafa Diophantus' værker til arabisk. Ibn al-Haytham var den første matematiker til at udlede formlen for summen af de fjerde kræfter ved hjælp af en metode, der er let generaliserbar til at bestemme den generelle formel for summen af alle integrerede kræfter. Han udførte en integration for at finde volumenet af en paraboloid, og var i stand til at generalisere sit resultat for integraler af polynomer op til fjerde grad. Han kom således tæt på at finde en generel formel for integraler af polynomier, men han var ikke optaget af polynomier højere end fjerde grad. I slutningen af det 11. århundrede skrev Omar Khayyam Discussions of the Difficulties in Euclid, en bog om, hvad han opfattede som fejl i Euklids elementer, især parallel postulatet. Han var også den første til at finde den generelle geometriske løsning på kubiske ligninger. Han var også meget indflydelsesrig i kalenderreformen. I det 13. århundrede gjorde Nasir al-Din Tusi (Nasireddin) fremskridt inden for sfærisk trigonometri. Han skrev også indflydelsesrige værker om Euklides' paralleller. I det 15. århundrede beregnede Ghiyath al-Kashi værdien af π op til 16. decimal. Kashi havde også en algoritme til beregning af n-te rødder, som var et særligt tilfælde af de metoder, der blev givet mange århundreder senere af Ruffini og Horner.  Spørgsmål: hvornår blev bogen skrevet?
1000 e.Kr.