Skriv en fortsættelse til dette afsnit - Før Første Verdenskrig blev den polske kulmine opdelt mellem tre lande. Øvre Schlesien tjente det tyske imperium, Zagłębie Dąbrowskie solgte sit kul til Ukraine (en del af det russiske imperium), og "Kraków Coal Basin" var en del af Østrig-Ungarn. I alt blev der i 1914 udgravet 40 millioner tons kul i de delte polske lande. Men efter krigen mistede den polske kul sine markeder. Produktionen forblev høj, stadig på 40 millioner tons, mens efterspørgslen i den nyoprettede Anden Polske Republik var omkring 18 millioner tons. Den eneste løsning var at eksportere polsk kul, men i 1925 eksporterede Polen kun 0,5 mio. tons om året: "Kulstrejken i England
Vi havde ingen midler til at transportere vores kul til Skandinavien, som havde været det vigtigste marked for britisk kul. Gdynia var endnu ikke klar, den frie by Danzig var udelukket, og den polske kul-trunklinje var ikke færdig (...) Så en polsk David stod over for en britisk Goliat". (Sider 208 - 211).