Skriv en fortsættelse til dette afsnit - Chateaubriand tog igen parti for hoffet efter mordet på hertugen af Berry (1820), og skrev for lejligheden "Mémoires sur la vie et la mort du duc". Han tjente derefter som ambassadør i Preussen (1821) og Det Forenede Kongerige (1822), og steg endda til kontoret som udenrigsminister (28. december 1822 <unk> 4. august 1824). Som befuldmægtiget til kongressen i Verona (1822) besluttede han sig for den femfoldige alliances intervention i Spanien
under "Trienio Liberal", på trods af modstand fra hertugen af Wellington. Chateaubriand blev snart afsat fra sit embede af premierminister Joseph de Villèle den 5. juni 1824 på grund af hans indsigelser mod en lov, som sidstnævnte havde foreslået, som ville have resulteret i en udvidelse af vælgerne. Chateaubriand blev efterfølgende udnævnt til fransk ambassadør i Genova.