Skriv en fortsættelse til dette afsnit - Wilson blev nomineret på den demokratiske nationale konvention i 1916
uden modstand. I et forsøg på at vinde de progressive vælgere fremsatte Wilson krav om lovgivning der fastsatte en otte-timers arbejdsdag og en seks-dages arbejdsuge, sundheds- og sikkerhedsforanstaltninger, forbud mod børnearbejde og beskyttelsesforanstaltninger for kvindelige arbejdstagere. Han gik også ind for en mindsteløn for alt arbejde udført af og for den føderale regering. Demokraterne førte også valgkamp med sloganet "Han holdt os ude af krigen" og advarede om, at en republikansk sejr ville betyde krig med Tyskland. I håb om at genforene partiets progressive og konservative fløj, nominerede den republikanske nationalkonvention i 1916 højesteretsdommer Charles Evans Hughes til præsident; som dommer havde han været helt ude af politik i 1912. Selv om republikanerne angreb Wilsons udenrigspolitik på forskellige grunde, dominerede indenrigspolitik generelt kampagnen. Republikanerne kæmpede mod Wilsons New Freedom-politikker, især toldnedsættelse, de nye indkomstskatter og Adamson-loven, som de latterliggjorde som "klasselovgivning".