Skriv en fortsættelse til dette afsnit - Muren såvel som det marokkanske kvarter forblev dog i hele den britiske mandatperiode Waqf-ejendom, mens jøder bevarede deres langvarige ret til at besøge det. Under de palæstinensiske optøjer i 1929
Jøder og muslimer stødte dog sammen om konkurrerende krav på området ved siden af det marokkanske kvarter, hvor jøderne benægtede, at de ikke havde nogen mål med hensyn til Haram al-Sharif, men krævede, at de britiske myndigheder eksproprierede og raserede det marokkanske kvarter. Jødiske marokkanske og muslimske marokkanske pilgrimme, begge grupper på besøg i Jerusalem, var til stede ved optøjerne, og flere af de første blev dræbt eller såret. Storbritannien udpegede en kommission med Folkeforbundets godkendelse for at løse sagen. Kommissionen bekræftede igen status quo, samtidig med at den indførte visse restriktioner for aktiviteter, herunder forbud mod, at jøderne afholdt Jom Kippur-bønnen (den helligste helligdag i jødedommen), som involverede blæsning af Shofar, og muslimer fra at udføre Dhikr (islamiske bønner) tæt på muren eller for at genere jøderne.