Skriv en fortsættelse til dette afsnit - Efter at have indført et kongeligt diktatur, bekræftede Karol II Gigurtu som medlem af det øverste økonomiske råd i april 1938. Han gjorde ham derefter til minister for offentlige arbejder og kommunikation (november 1939 <unk> juni 1940), udenrigsminister (1 juni <unk> 28 juni 1940) og statssekretær med ministerrang (28 juni <unk> 4. juli 1940) i successive kabinetter ledet af Gheorghe Tătărescu. Dette faldt sammen med en forfærdelig situation, hvor Sovjetunionen pressede Rumænien til at afstå regionerne Bessarabien og Nordbukovina ("se Sovjetunionens besættelse af Bessarabien og Nordbukovina
) " Som medlem af det særligt indkaldte Kronråd deltog Gigurtu selv i beslutningen om at acceptere sovjetiske krav. Da landet blev isoleret, da dets alliance med Det Forenede Kongerige og Frankrig brød sammen, og kom under stigende pres fra Nazityskland, afskedigede Carol Tătărescu. Tidligere havde Gigurtu's udnævnelse som udenrigsminister markeret en vending mod Tyskland: han erstattede den vestorienterede Grigore Gafencu, der var tilhænger af en fortsættelse af Rumæniens politik om officiel neutralitet, og dette førte straks til en traktat, der forpligtede levering af en fast mængde rumænsk olie til Tyskland til gengæld for militærudstyr.