En tidlig beskrivelse, der er i overensstemmelse med migræne, er indeholdt i Ebers papyrus, skrevet omkring 1500 f.Kr. i det gamle Egypten. I 200 f.Kr. beskrev skrifter fra den hippokratiske medicinsk skole den visuelle aura, der kan gå forud for hovedpine og en delvis lindring, der opstår gennem opkastning. En beskrivelse fra det andet århundrede af Aretaeus fra Kappadokien opdelte hovedpine i tre typer: cephalalgia, cephalea og heterocrania. Galen af Peron brugte udtrykket hemicrania (halvhoved), hvorfra ordet migræne til sidst blev afledt. Han foreslog også, at smerten opstod fra hovedets meninger og blodkar.
hovedpine (halv hoved)