Skriv en fortsættelse til dette afsnit - Efter det nigerianske statskup i 1966
og det efterfølgende nigerianske modkup i 1966, en bølge af vrede og fjendtlighed mod Igbos på grund af deres involvering i det tidligere kup kulminerede i 1966 anti-Igbo pogrom, hvor 30.000 Igbos og østlige er blevet anslået til at være blevet dræbt. Efter at den militære disciplin og tillid var blevet ødelagt på grund af drabene, blev der dannet en ny regional militærstruktur med militære distrikter i de fire regioner (Nord, Vest, Midtvest og Øst) i landet. Dette gav imidlertid problemer, da den etniske struktur i Midtvestens militær var stærkt skæv i forhold til Midtvestens Igbos, som ikke kun udgjorde en betydelig del af tropperne, men over 75% af de 42 Midtvestlige officerer var Igbo. I et forsøg på at forhindre magtmisbrug nægtede Ejoor at tillade en gruppe bestående af Yon DaKolo og oberstløjtnant Mike Okwechime at importere våben, i stedet for at bede den føderale regering om våben direkte, hvoraf de sendte en lille mængde Mark V rifler til de 300 soldater i området. Dette, sammen med manglen på bestræbelser på at rejse nye tropper, efterlod den midtvestlige region i en uarbejdsdygtig tilstand, da Biafrans invaderede i 1967.