Skriv en fortsættelse til dette afsnit - Napoleon III gjorde score nogle succeser: han styrket fransk kontrol over Algeriet
, etablerede baser i Afrika, begyndte overtagelsen af Indokina, og åbnede handel med Kina. Han hjalp et fransk firma med at bygge Suez-kanalen, som Storbritannien ikke kunne stoppe. Men i Europa mislykkedes Napoleon igen og igen. Krimkrigen i 1854 <unk> 1856 gav ingen gevinster. Krigen med Østrig i 1859 lettede Italiens forening, og Napoleon blev belønnet med annektering af Savoyen og Nice. Briterne blev irriteret over hans intervention i Syrien i 1860/61. Han gjorde katolikker vrede, der var foruroligede over hans dårlige behandling af paven, men vendte derefter om og gjorde de antiklerikale liberale i hjemlandet og hans tidligere italienske allierede vrede. Han sænkede toldsatserne, hvilket på lang sigt hjalp, men på kort sigt gjorde store ejere og tekstil- og jernindustrierne vrede, mens han førte bekymrede arbejdere til at organisere sig. Tingene blev værre i 1860'erne, da Napoleon næsten tog fejl og gik i krig med USA i 1862, mens hans mexicanske intervention i 1861-1867 var en total katastrofe. Til sidst gik han i krig med Preussen i 1870, da det var for sent at stoppe foreningen af alle tyskere, bortset fra Østrig, under ledelse af Preussen. Napoleon havde fremmedgjort alle; efter at have undladt at opnå en alliance med Østrig og Italien, havde Frankrig ingen allierede og var bittert splittet hjemme. Det blev desastrøst besejret på slagmarken og mistede Alsace og Lorraine. A. J. P. Taylor er ligefrem: "Han ødelagde Frankrig som stormagt".