Kortfattet artikel:  Kim Bok-dong er 89 nu, og bliver blind og døv. Hun ved at hendes helbred svinder, og hun kan ikke længere gå uden hjælp. Men hendes øjne brænder af lidenskab, født af at rette op på hendes lidelse for et helt liv siden. Hun går ind på et møde for udenlandske korrespondenter i Tokyo i en kørestol, synligt udmattet efter en flyrejse fra Seoul og dage med interviews og møder. De mareridt fra fem år som sexslave i den japanske hær, fra 1940 og fremefter, er stadig krystalklare. Kim er fast besluttet på at dele sin historie med alle, der vil lytte, indtil hun ikke længere er fysisk i stand til det. "Mit eneste ønske er at rette op på fortiden. Før jeg dør", siger Kim. Kim var en 14-årig pige da japanerne kom til hendes landsby i Korea. Hun siger, at de fortalte hende, at hun ikke havde andet valg end at forlade sit hjem og sin familie for at støtte krigsindsatsen ved at arbejde på en symfabrik. "Jeg kunne ikke lade være med at tage af sted", fortæller hun. "Hvis vi ikke tog med, ville vi blive betragtet som forrædere". I stedet for at tage til en symaskine, siger Kim, at hun endte i japanske militære bordeller i et halvt dusin lande. Sammen med omkring 30 andre kvinder, siger hun, at hun blev låst inde i et værelse og tvunget til at gøre ting, som ingen teenagepige -- ingen kvinde -- nogensinde burde gøre. Kim beskriver tilsyneladende endeløse dage med soldater, der stod i kø uden for bordellen, kaldet en "trøststation". Ofte var de så tæt på fronten at de kunne høre slagene i Anden Verdenskrig. "Vores opgave var at give soldaterne et nyt liv", siger hun. Om lørdagen begyndte de at stå i kø ved middagstid. Og det ville vare til kl. 20. Der var altid en lang kø af soldater. På søndag var det fra kl. 8 til kl. 17. Igen en lang kø. Jeg havde ikke tid til at tælle hvor mange". Kim anslår, at hver japansk soldat tog omkring tre minutter. De havde som regel deres støvler og benbånd på, og de var i hast med arbejdet, så den næste soldat kunne få sin tur. Kim siger at det var umenneskeligt, udmattende og ofte pinefuldt. "Da det var slut, kunne jeg ikke engang rejse mig. Det varede så længe...
Kim Bok-dong er fast besluttet på at dele sin historie om seksuelt slaveri, indtil hun ikke længere er fysisk i stand til det. Kim blev holdt fanget af det japanske militær i en "trøststation" i fem år, og blev voldtaget uophørligt. Hun siger, at hun ikke vil hvile, før hun modtager en officiel undskyldning fra den japanske regering.