Skriv en fortsættelse til dette afsnit - Selv om den blev udgivet i 1956, altså under den algeriske uafhængighedskrig
Den blev for det meste skrevet mellem 1947 og 1953, og romanens politiske dimension gælder specifikt denne periode snarere end selve krigen. Romanens centrale handling finder sted i perioden efter de nationalistiske demonstrationer den 8. maj 1945, som omfattede Sétif-massakren. To af romanens figurer, Lakhdar og Mustapha, blev arresteret, fængslet og tortureret efter disse demonstrationer. Romanen begynder i kølvandet på den periode med omvæltninger, der fulgte demonstrationerne. De fire mandlige figurer har fundet arbejde på en byggeplads, og en af dem, Lakhdar, er blevet fængslet efter en strid med M. Ernest, deres (franske) chef - en strid, som dog på grund af romanens komplekse tidsstruktur ikke vil blive relateret før senere i teksten. Kort efter dette, stadig i den første del af romanen, er en anden af karaktererne, Mourad, involveret i et slagsmål ved et bryllup, som resulterer i, at han er ansvarlig for døden af M. Ricard, en anden fransk iværksætter. Denne begivenhed får de andre figurer til at sprede sig, og fra dette punkt ændrer romanen stil og begynder at fortælle deres separate historier, og hopper betydeligt rundt i sin kronologi. Hver af de fire mandlige figurer har en forbindelse til og er tiltrukket af Nedjma, der er på samme alder som de mandlige figurer, men allerede (ulykkeligt) gift. Selvom Nedjma er baseret på en virkelig person, som Yacine havde et forhold til, er Nedjma (som sjældent taler i romanen og hvis karakter ikke er udviklet) ofte blevet identificeret med Algeriet, "la femme-patrie". Romanen fremkalder også historien om karakterernes stamme, Keblout, og Abdelkader's oprindelige modstand mod fransk kolonisering.