Han specialiserede sig allerede i 1985 i analyser af irregulære krige (Indokina, Algeriet,
, osv.) og den første udvikling af atomvåben under den franske fjerde republik, samt i undersøgelsen af de forskellige strømninger i fransk og amerikansk strategisk tænkning siden 1945. I 1988 gik han ind på Fondation pour les etudes de défense nationale, hvor han indtil 1992 var elev og assistent for general Lucien Poirier, en teoretiker inden for nuklear afskrækkelse. Under flere ophold i USA blev han uddannet i fysik af atomvåben og ballistik ud fra perspektivet af tilsynsprocesser for våbenkontroltraktater.