Denne forsyningsfunktion skabte uoverensstemmelser mellem hærens forsynings- og transportorganisationer, som ikke blev løst før i begyndelsen af 1943 i et samarbejdsprogram. Især manglen på skibsfart havde kompliceret alle forsyningsspørgsmål, idet havnene gjorde alt for at udnytte den tilgængelige plads, således at separate forsynings- og transportkrav var drivkraft for ineffektivitet. WSA-mandater til at bruge tilgængelig skibsfart havde drevet havnene til at fylde alle tilgængelige pladser, så noget materiale, der ikke faktisk var påkrævet af den oversøiske kommando, blev lastet med det resultat, at NYPOE ikke havde fulgt forsyningsinstruktioner om at stoppe automatisk ammunitionsforsendelse til Nordafrika
og "Ammunition og ration lagre i Nordafrika i begyndelsen af 1943 steg til pinligt høje niveauer" på grund af overvejelse af disse skibsfart krav over forsyningsbehov.