Under ledelse af den nye bulgarske pro-sovjetiske regering blev fire bulgarske hære, i alt 455.000 mand, mobiliseret og reorganiseret. I slutningen af september var de røde hærs tropper fra 3. ukrainske front koncentreret ved den bulgarsk-jugoslaviske grænse. I begyndelsen af oktober 1944 tre bulgarske hære, bestående af omkring 340.000 mand, sammen med den Røde Hær genindtrådte det besatte Jugoslavien og flyttede fra Sofia til Niš, Skopje og Pristina for at blokere de tyske styrker, der trak sig tilbage fra Grækenland. I Makedonien opererede bulgarerne sammen med MNLA's krigere, men dette samarbejde gik ikke uden vanskeligheder. Fra 8. oktober til 19. november blev "Stratsin-Kumanovo-operationen" afholdt, og Kratovo, Kriva Palanka, Kumanovo og Skopje blev taget. Samtidig blev "Bregalnitsa-Strumica-operationen" ledet, og Wehrmacht blev drevet ud af landsbyerne Delchevo, Kočani, Stip, Strumica og Veles. Samtidig blev "Kosovo-operationen
Det var også med henblik på at udvise de tyske styrker fra Kosovo. Sydlige og østlige Serbien, Kosovo og Vardar Makedonien blev befriet i slutningen af november. Den 3. ukrainske front i samarbejde med Jugoslaviens folkebefrielseshær og den bulgarske folkehær udførte Belgrad-offensiven. Den 130.000 mand store bulgarske første hær fortsatte til Ungarn og drev tyskerne væk, mens resten flyttede tilbage til Bulgarien. På en række kort fra Army Group E, der viser dens tilbagetrækning gennem Makedonien og det sydlige Serbien, såvel som i chefen for stabschefens erindringer, er der næsten ingen indikation af jugoslaviske partisanenheder, men kun bulgarske divisioner. På trods af disse kendsgerninger er de bulgarske troppers bidrag stadig meget debatteret i Republikken Makedonien af politiske årsager.