Efter at have studeret på "Collège de Chartres" deltog han aktivt i "Trois Glorieuses"
(Den franske revolution i 1830). Han var modstander af julimonarkiet og blev tre gange stillet for retten for sine pamfletter mod regimet, med titlen "Les Phillipiques" (1832-1834). I maj 1833 udgav han "L'aurore d'un beau jour: épisodes des 5 et 6 juin 1832", et opkald til oprør, som resulterede i en toårig fængselsstraf og en bøde på 500 franc. Han blev journalist på "La Presse" i 1836. Den 22. august samme år giftede han sig med Elisabeth Charlotte Dalloyau i Chartres. De fik tre børn: Jules Alfred (1838), Paul Léon (1841) og Marie Léonie (1850). I løbet af en femårig periode hos "La Presse" skrev han drama-serien med Théophile Gautier, der også samarbejdede med "Le Siècle" og "Le National". I 1844 bragte Honoré de Balzac hans manuskript af "" til mulig offentliggørelse i La Presse, fordi han var ansvarlig for at læse manuskripter før offentliggørelse. Parfait var begejstret for det og fik tilladelse til at udgive romanen fra den litterære direktør.