Efter slaget i 1807 indledte den britiske flåde en seksårig blokade af Danmark som led i
De fortsatte napoleoniske krige afskærmede handel med Monopoly-gorsten, som havde dækket 80% af Færøernes kornbehov. For at afværge hungersnøden fik Nólsoyar Páll et pas fra briterne og bragte en last byg med sig tilbage i oktober 1807. Den følgende sommer, efter at to britiske skibe i træk havde plyndret Færøerne af al dansk regerings ejendom, sejlede han tilbage til Danmark på anmodning af Tórshavns kommandant for at forsøge at få mere korn, men "Royndin Fríða" blev beslaglagt af et britisk krigsskib og blev uopretteligt beskadiget. Han og hans besætning blev bragt til London, hvor de opnåede kongehusets sympati og et erstatningsfartøj, "North Star"; i dette skib sejlede de snart efter den 17. november 1808 med det, der skulle have været den første af flere kornsendelser, men blev tabt på havet, formodentlig i de kraftige storme i november og december det år, nær Sumba. Hungersnøden blev først afværget i 1810, da der blev indgået en aftale med briterne. Dybden af hadet mellem Nólsoyar Páll og Tórshavns kommandant fremgår af, at sidstnævnte i april udtrykte sin tilfredshed med, at Páll ikke var vendt tilbage, selv om han havde bedt ham om at sejle efter hjælp. Dette førte til den mistanke, der stadig eksisterer, at kommandanten havde arrangeret Pall's død, måske ved at bestille en norsk kaprer ("Odin") til at sænke Pall's skib syd for Færøerne.