Aldgate havde en defensiv funktion, og mellem den tidlige 13. og tidlige 17. århundredes rekonstruktioner blev den kun brudt ind to gange. Den første fandt sted under det store oprør
I sommeren 1381 da tusindvis af oprørere fra det omkringliggende område, bistået af sympatisører indefra og udefra, trådte ind i byen gennem Aldgate. Det andet brud var under belejringen af London, i foråret 1471, da tropper ledet af Bastarden af Fauconberg tvang porten op. Ifølge Chaucer-forskeren Paul Strohm lykkedes angrebet kun "ved forsvarernes planlægning": Efter at en række af Fauconbergs mænd fik lov til at komme ind, blev portens "portcullis sænket for at fange dem inde, hvor de blev taget og dræbt".