Fuldfør følgende sætning: Nogle af Mohammed V's første interaktioner med nationalister fandt sted under den krise, der blev forårsaget af den såkaldte "berber Dahir". Blandt andet på dette tidspunkt modtog sultanen en delegation fra Fez, der præsenterede en liste over klager over den nye franske politik, og havde drøftelser med Allal al-Fassi, hvor han tilsyneladende udtrykte, at han var blevet vildledt af det franske opholdssted, da han underskrev det, og lovede at afstå fra yderligere rettigheder i sit land. Sultanen afholdt sig fra åbent at associere sig med den nationalistiske bevægelse i 1930'erne, men modstod ikke desto mindre franske forsøg på at ændre vilkårene for protektoratet i mellemkrigsårene. Han bekræftede Marokkos loyalitet over for Frankrig i 1939, ved begyndelsen af Anden Verdenskrig. Efter Frankrigs fald til tyskerne og Vichy-regimets ankomst, kortede sultanen imidlertid i stigende grad sin egen kurs og skubbede med succes nogle reforminitiativer i forbindelse med uddannelse, selv om Vichy-regimet opmuntrede ham til at foretage flere velpublicerede rejser til udlandet for at styrke sin legitimitet og det koloniale systems. I 1942 blev
De allierede landede på den marokkanske atlantiske kyst som en del af deres invasion af Nordafrika mod aksebesættelsen. Denne betydningsfulde ændring gav også sultanen mere politisk manøvrerum, og under Anfa-konferencen i 1943, som de allierede ledere deltog i, blev Mohammed V på et tidspunkt efterladt alene med præsident Roosevelt, der udtrykte støtte til marokkansk uafhængighed efter krigen. Mødet var sultanens første ansigt-til-ansigt interaktion med et andet statsoverhoved uden de franske embedsmænds mellemliggende tilstedeværelse. I efteråret samme år opfordrede sultanen til dannelsen af det officielle Istiqlal ("Uafhængighed") -parti og udarbejdelsen af Manifestet om Uafhængighed, der opfordrede til et konstitutionelt monarki med demokratiske institutioner.