Publius Ovidius Naso (Classical Latin: [ˈpu:.blɪ.ʊs ɔˈwɪ.dɪ.ʊs ˈnaː.soː]; 20. marts 43 f.Kr. <unk> 17/18 e.Kr.), kendt som Ovid () i den engelsktalende verden, var en romersk digter, der levede under Augustus' regeringstid. Han var en samtidige med den ældre Virgil og Horace, med hvem han ofte er rangeret som en af de tre kanoniske digtere i latinsk litteratur. Den kejserlige forsker Quintilian betragtede ham som den sidste af de latinske kærlighed elegister. Han nød enorm popularitet, men i en af de mysterier i litteraturhistorien, blev sendt af Augustus i eksil i en fjern provins på Sortehavet, hvor han forblev indtil sin død.
Publius Ovidius Naso