Alzheimers sygdom er karakteriseret ved tab af neuroner og synapser i hjernebarken og visse subkortikale regioner. Dette tab resulterer i grov atrofi af de berørte regioner, herunder degeneration i timelloben og parietalloben, og dele af frontalbarken og cingulate gyrus. Degeneration er også til stede i hjernestam kerner som locus coeruleus. Undersøgelser ved hjælp af MRI og PET har dokumenteret reduktioner i størrelsen af specifikke hjerneområder hos mennesker med Alzheimers sygdom, da de udviklede sig fra mild kognitiv svækkelse til Alzheimers sygdom, og i sammenligning med lignende billeder fra ældre raske voksne. Både amyloid plaques og neurofibriller er tydeligt synlige ved mikroskop i hjernerne hos dem, der er ramt af Alzheimers sygdom. Plaques er insoluble, for det meste tætte aflejringer af beta-amyloid cellulære peptider og Tangulus newylus.
aflejringer af beta-amyloidpeptid og cellulært materiale uden for og omkring neuroner