Henvis til passagen nedenfor og svar derefter på spørgsmålet på samme sprog som passagen:  Passage: En person kan blive udsat for uran (eller dets radioaktive datterstoffer, som for eksempel radon) ved at indånde støv i luften eller ved at indtage forurenet vand og mad. Mængden af uran i luften er normalt meget lille; men folk, der arbejder i fabrikker, der bearbejder fosfatgødning, bor i nærheden af regeringsfaciliteter, der har fremstillet eller testet atomvåben, bor eller arbejder i nærheden af en moderne slagmark, hvor udtømte uranvåben er blevet brugt, eller bor eller arbejder i nærheden af et kulfyret kraftværk, anlæg, der udvinder eller bearbejder uranmalm eller beriger uran til reaktorbrændstof, kan have øget eksponering for uran. Huse eller bygninger, der ligger over uranforekomster (enten naturlige eller menneskeskabte slaggeforekomster), kan have en øget eksponering for radongas. Arbejdsmiljøstyrelsen (OSHA) har fastsat den tilladte eksponeringsgrænse for uraneksponering på arbejdspladsen til 0,25 mg/m3 over en 8-timers arbejdsdag. National Institute for Occupational Safety and Health (NIOSH) har fastsat en anbefalet eksponeringsgrænse (REL) på 0,2 mg/m3 over en 8-timers arbejdsdag og en kortsigtet grænse på 0,6 mg/m3. Ved koncentrationer på 10 mg/m3 er uran umiddelbart farligt for liv og sundhed. Det meste af det indtagne uran udskilles under fordøjelsen. Kun 0,5% absorberes ved indtagelse af urans uopløselige former, f.eks. uranoxid, mens absorptionen af det mere opløselige uranyl-ion kan være op til 5%. Men opløselige uranforbindelser har en tendens til hurtigt at passere gennem kroppen, mens uopløselige uranforbindelser, især når de indåndes som støv i lungerne, udgør en mere alvorlig eksponeringsfare. Efter at have trængt ind i blodbanen har det absorberede uran tendens til at bioakkumulere og forblive i mange år i knoglevæv på grund af uranets affinitet for fosfater. Uran absorberes ikke gennem huden, og alfapartikler, der frigives af uran, kan ikke trænge ind i huden.  Spørgsmål: Hvilken type stof medfører større risici ved eksponering?
Uopløselige uranforbindelser