I august 1990 invaderede Saddam Husseins irakiske regering Kuwait.
Gorbatjov støttede præsident Bushs fordømmelse af det. Dette bragte kritik fra mange i det sovjetiske statsapparat, der så Hussein som en nøgleallieret i Den Persiske Golf og frygtede for sikkerheden for de 9.000 sovjetiske borgere i Irak, selv om Gorbatjov hævdede, at irakerne var de klare aggressorer i situationen. I november godkendte Sovjetunionen en FN-resolution, der tillod brug af magt til at udvise den irakiske hær fra Kuwait. Gorbatjov kaldte det senere et "vandskifte" i verdenspolitikken, "den første gang supermagterne handlede sammen i en regional krise". Men da USA annoncerede planer om en landinvasion, var Gorbatjov imod det og opfordrede i stedet til en fredelig løsning. I oktober 1990 blev Gorbatjov tildelt Nobels Fredspris; han var smigret, men anerkendte "blandede følelser" over anerkendelsen. Undersøgelser viste, at 90% af sovjetiske borgere misbilligede prisen, som blev bredt set som en vestlig og antisovjetisk anerkendelse.