Skriv en fortsættelse til dette afsnit - Idéen om et sådant centraliseret kontrolrum kan findes i science fiction så tidligt som "The Struggle for Empire" (1900). Tidlige versioner blev brugt i Anden Verdenskrig; ifølge konteradmiral Cal Laning blev ideen om et kommandoinformationscenter taget "specifikt, bevidst og direkte" fra rumskibet "Directrix" i Lensman-romanerne af E. E. Smith, Ph.D., og påvirket af værkerne af hans ven og samarbejdspartner Robert Heinlein, en pensioneret amerikansk flådofficer. Efter de mange tab under de forskellige søslag ud for Guadalcanal under udmattelseskrigen, der var en integreret del af Salomonøernes kampagne og Slaget om Guadalcanal, anvendte United States Navy operationel analyse, fastlagde mange af deres tab var på grund af procedure og desorganisation, og implementerede Combat Information Centers, der byggede på det, der oprindeligt blev kaldt "radar plot" ifølge et essay "CIC Yesterday and Today" af Naval Historical Center. Samme artikel påpeger, at i 1942 voksede radar, radarprocedure, kampoplevelser, behov og operationsrum alt sammen sammen, efterhånden som behovene udviklede sig og erfaringen blev tilegnet og træningen spredte sig, alt sammen i små og mellemstore perioder, begyndende med de tidligste radarbrug i slagene i Stillehavet, begyndende med Koralhavet
, da radar gav anledning til det første foreløbige forsøg på at vektor en Air CAP til nærmer sig japanske fly, modne noget før slaget ved Midway, hvor post-kamp analyse af Coral Sea resultater havde givet mere tillid til de evner og processer i en centraliseret kontrolrum.