Efter Edvard 3.s død blev han genudnævnt til justitspræsident under Richard 2. men var meget upopulær.
Han var i Essex, hvor han ledte en trailbaston-ret, og han blev tvunget til at love, at han ikke ville lede sådanne retter igen, samt blev fysisk angrebet. Da oprørerne nåede London, var han en af de 15 personer, som de krævede dræbt. Han fornærmede også folket i London selv ved at foreslå, at deres krav på stillingen som Englands øverste butler til Richards kroning skulle afvises; som svar lagde de en model af hans hoved på en vandfontæne på torvet, så det skulle kaste vin op, når Richard gik forbi.