Henvis til passagen nedenfor og svar derefter på spørgsmålet på samme sprog som passagen:  Passage: I 1960'erne og 1970'erne blev afkoloniseringen af Afrika og Caribien accelereret. Over 20 lande opnåede uafhængighed fra Storbritannien som led i en planlagt overgang til selvstyre. I 1965 erklærede den rhodesiske premierminister, Ian Smith, imidlertid ensidigt uafhængighed, mens han udtrykte "loyalitet og hengivenhed" over for Elizabeth. Selv om dronningen formelt afskedigede ham, og det internationale samfund indførte sanktioner mod Rhodesia, overlevede hans regime i over et årti. Da Storbritanniens bånd til sit tidligere imperium svækkedes, søgte den britiske regering optagelse i Det Europæiske Fællesskab, et mål, den nåede i 1973. I februar 1974 rådede den britiske premierminister, Edward Heath, dronningen til at indkalde til et parlamentsvalg midt i hendes turné i den austronesiske Stillehavskyst, hvilket krævede, at hun skulle flyve tilbage til Storbritannien. Valget resulterede i et hængt parlament; Heaths konservative var ikke det største parti, men kunne forblive i embedet, hvis de dannede en koalition med liberalerne. Heath trådte først tilbage, da drøftelserne om dannelsen af en koalition gik i vasken, hvorefter dronningen bad oppositionslederen, Labour's Harold Wilson, om at danne en regering. Et år senere, på højdepunktet af den australske forfatningsmæssige krise i 1975, blev den australske premierminister, Gough Whitlam, afskediget fra sin post af generalguvernør Sir John Kerr, efter at det oppositionskontrollerede senat havde afvist Whitlams budgetforslag. Da Whitlam havde et flertal i Repræsentanternes Hus, appellerede talsmand Gordon Scholes til dronningen om at ændre Kerrs beslutning. Hun afslog og sagde at hun ikke ville blande sig i beslutninger som Australiens forfatning forbeholder generalguvernøren. Krisen gav den australske republikanisme næring.  Spørgsmål: I 60'erne og 70'erne, hvor mange lande blev uafhængige af Storbritannien?
Over 20 år