Boges var en persisk embedsmand og militær kommandør, der fungerede som guvernør ("hyparchos") af Eion i Thrakien (Achaemenid satrapi i Skudra) under Kongernes Konge Xerxes I (486-465 f.Kr.). Ifølge Herodot, efter de persiske nederlag ved Plataea og Mycale
, Boges nægtede at opgive Eion, da den blev belejret af athenerne og Cimon (søn af Miltiades) i 476/5. Da han måske kunne have overgivet byen og marcheret ud i sikkerhed, besluttede Boges at holde ud til det sidste, da han ikke ønskede at lide den vanære at falde i fjendens hænder. Da Eions forsyninger endelig var løbet tør under den langvarige belejring, satte Boges en stor ild, dræbte sin kone, børn, konkubiner og tjenere og kastede dem i ilden. Han indsamlede derefter alle sølv- og guldstykker, der var gemt i Eion, og kastede dem i floden Strymon. Så kastede han sig selv i ilden. Boges blev højt hædret af Xerxes I for sin tapperhed og loyalitet, og selv Herodot var enig. Da Herodot skrev sine "Historier" i anden halvdel af det femte århundrede f.Kr., blev Boges stadig rost af perserne for sine gerninger. Boges' børn, der overlevede inden for det akemenidiske rige, blev også meget hædret af Xerxes I.