"La Grande Illusion" er en krigsfilm uden nogen skildring af kamp. I stedet bruges krigsfangelejren som et rum, hvor soldater fra mange nationer har en fælles oplevelse. Renoir skildrer krig som en meningsløs øvelse. For eksempel viser Elsa, den tyske enke, billeder til Maréchal og Rosenthal af hendes mand og hendes brødre, der blev dræbt, henholdsvis, i slagene ved Verdun, Liège,
Charleroi og Tannenberg. De sidste tre af disse slag var blandt Tysklands mest berømte sejre i Første Verdenskrig. Gennem dette redskab modsiger Renoir forestillingen om, at en enkelt mands mod, ære eller pligt kan have indflydelse på en stor begivenhed. Dette undergraver Maréchals og Rosenthals idealistiske hensigt om at vende tilbage til fronten, så ved at vende tilbage til kampen kan de hjælpe med at afslutte denne krig.