Skriv en fortsættelse til dette afsnit - Ultras udvidede deres støtte og satte en stopper for den voksende militære uenighed i 1823, da intervention i Spanien til fordel for den spanske Bourbon-konge Ferdinand VII og mod den liberale spanske regering fomenterede folkelig patriotisk glød. På trods af britisk støtte til den militære aktion blev interventionen bredt set som et forsøg på at vinde tilbage indflydelse i Spanien, som var blevet tabt til briterne under Napoleon. Den franske ekspeditionshær, kaldet de Hundrede Tusind Sønner af Saint Louis
, blev ledet af hertugen af Angoulême, greven d'Artois' søn. De franske tropper marcherede til Madrid og derefter til Cadiz, hvor de med lidt kamp (april til september 1823) udstøttede de liberale, og de ville forblive i Spanien i fem år. Støtten til ultramarkedet blandt de velhavende blev yderligere styrket ved at uddele gunster på en lignende måde som i 1816-kammeret og frygt for "charbonnerie", den franske tilsvarende af "carbonari". Ved valget i 1824 fik han endnu et stort flertal.