Skriv en fortsættelse til dette afsnit - I den første muslimske borgerkrig
, Tayy under Adi var stærke tilhængere af Ali mod Umayyader. De kæmpede sammen med ham i slaget ved Camel og slaget ved Siffin i henholdsvis 656 og 657. I det sidste slag blev en høvding i stammen, Sa'id ibn Ubayd at-Ta'i, dræbt. I modsætning til Tayy i Arabien, var Tayy i Syrien ledet af Habis ibn Sa'd at-Ta'i i linje med Umayyaderne, som udpegede Habis som kommandør for Jund Hims. I en konfrontation mellem de to sider i Irak blev Habis dræbt. Habis var morbror til Adis søn, Zayd, og sidstnævnte blev vred over hans drab, hvilket fik ham til at søge og dræbe Ali loyalist, et medlem af Banu Bakr, ansvarlig for Habis død. Zayd's handling blev kraftigt fordømt af Adi, der truede med at udlevere ham til Ali, hvilket fik Zayd til at hoppe over til Umayyaderne. Efterfølgende udjævnede Adi den efterfølgende spænding med Alis lejr ved at bekræfte sin loyalitet. Umayyaderne sejrede til sidst og etablerede et kalifat, der havde nået det indiske subkontinent i begyndelsen af det 8. århundrede. En Tayyid-kommandør ved navn al-Qasim ibn Tha'laba ibn Abdullah ibn Hasn spillede en instrumental rolle i Umayyad-erobringen af Sindh i 712 ved at dræbe landets hinduiske konge Raja Dahir i kamp.