Efter den polsk-sovjetiske krig levede marskal Piłsudski et bevidst beskedent liv, hvor han skrev historiske bøger for at leve. Efter at han overtog magten ved et militærkup i maj 1926, understregede han, at han ønskede at helbrede det polske samfund og politik af overdreven partisanpolitik. Hans regime blev derfor kaldt Sanacja på polsk. De parlamentariske valg i 1928 blev stadig betragtet som frie og retfærdige, selv om den pro-Piłsudski Nonpartisan Bloc for Samarbejde med Regeringen vandt dem. De følgende tre parlamentsvalg (i 1930, 1935 og 1938) blev manipuleret, med oppositionsaktivister sendt til Bereza Kartuska fængsel (se også
Brest-prøverne). Som et resultat vandt det regeringsvenlige parti Camp of National Unity store flertal i dem. Piłsudski døde kort efter at en autoritær forfatning var blevet godkendt i foråret 1935. I løbet af de sidste fire år af den anden polske republik var de vigtigste politikere præsident Ignacy Mościcki, udenrigsminister Józef Beck og øverstkommanderende for den polske hær, Edward Rydz-Śmigły. Landet blev opdelt i 104 valgkredse, og de politikere, der blev tvunget til at forlade Polen, grundlagde Front Morges i 1936. Regeringen, der regerede den Anden Polske Republik i dens sidste år, omtales ofte som Piłsudskis oberster.