Skriv en fortsættelse til dette afsnit - Vilhelm I, markgrev af Meissen, overtalte pave Bonifatius IX i 1405 til at frigøre Meissen fra Magdeburgs metropolits myndighed og placere det som et fritaget bispedømme direkte under Den Hellige Stol. Den berømte biskop Rudolf von der Planitz (1411-1427), bragte gennem kloge regler og personlige ofre orden ud af kaoset. Husitternes krige
forårsagede stor skade på bispedømmet, der derefter blev regeret af Johannes IV Hofmann (1427-1451); under regeringen af de dygtige brødre Caspar (1451-1463) og Dietrich af Schönberg (1461-1476), blev det hurtigt genoprettet, og ved Dietrichs død var der en fond på 8.800 guldformularer i biskopskassen. Johannes V af Weißenbach (1476 <unk> 1487) brugte snart disse penge og efterlod en tung gældsbyrde på bispedømmet. Johannes VI af Salhausen (1488-1518) forarmede bispedømmet yderligere gennem sit stædige forsøg på at opnå fuld fyrstelig suverænitet i de tidsmæssige områder, der blev regeret af hans sæde, hvilket bragte ham i konstant konflikt med Georg, hertug af Sachsen; hans åndelige administration var også åben for kritik.