Skriv en fortsættelse til dette afsnit - Ved udgangen af det 15. århundrede begyndte jøder at bosætte sig i Łuków. Nogle kilder hævder at jøderne kom så tidligt som i midten af det 13. århundrede. I det 16. århundrede var der et organiseret jødisk samfund. Den første synagoge i byen blev bygget i det 16. århundrede, men blev senere nedbrændt i en brand. I 1648 resulterede Khmelnytsky-oprøret som en del af kosakoprørene, ledet af Bohdan Khmelnytsky, i angreb og store tab for det jødiske samfund i Łuków, som også oplevede talrige marcher og stopoverer af hære. I 1655 oplevede det jødiske samfund en pogrom, som var blevet organiseret af moskovitter og ramte mange dele af Polen. Lokalbefolkningen i Łuków havde 1000 dødsfald. Den nye synagoge blev sat i brand, og mange jødiske hjem blev også ødelagt. Dette blev efterfulgt af den svenske Vandflod
(1657), under krigen mellem Polen og Sverige, som involverede invasioner bestilt af kong Carl Gustav og hans transsylvaniske allierede, Rakocy-prinsen. Denne periode havde fatale følger for byen. I april 1657 blev byen totalt ødelagt af den svenske og transsylvanske troppers invasion, og omkring 1000 jøder mistede livet.