Skriv en fortsættelse til dette afsnit - Jøder har været til stede i Nordafrika og Iberia i århundreder, nogle siden den tid da "fænikere og hebræere, der var involveret i søhandel, grundlagde Hippo Regius (nu Annaba), Tipasa, Cæsarea (nu Cherchel) og Icosium (nu Algier)". Ifølge den mundtlige tradition ankom de fra Judæa efter den første jødisk-romerske krig.
(66<unk>73 e.Kr.), mens det historisk er kendt, at mange sefardiske jøder kom efter den spanske "rekonquista". I 1870 skrev justitsminister Adolphe Crémieux et forslag, "décret Crémieux", der gav fransk statsborgerskab til algeriske jøder. Denne fremgang blev modstået af en del af det større "Pied-Noir" -samfund, og i 1897 opstod der en bølge af antisemitiske optøjer i Algeriet. Under Anden Verdenskrig blev "décret Crémieux" afskaffet under Vichy-regimet, og jøderne blev udelukket fra professionelle job mellem 1940 og 1943. Borgerskabet blev genoprettet i 1943, efter at de frie franskmænd havde taget kontrol over Algeriet i kølvandet på Operation Torch. Således blev jøderne i Algeriet til sidst betragtet som en del af "Pied-Noir" -samfundet, og mange flygtede fra landet til Frankrig i 1962, sammen med de fleste andre "Pied-Noirs", efter Algeriet-krigen.