Skriv en fortsættelse til dette afsnit - Ayutthaya-kongeriget opstod fra mandalen af bystater på den nedre Chao Phraya-dalen i slutningen af det fjortende århundrede under Khmer-imperiets tilbagegang. Efter et århundrede med territorielle udvidelser blev Ayutthaya centraliseret og opstod som en stor magt i Sydøstasien. Ayutthaya stod over for invasioner fra Toungoo-dynastiet i Burma, der startede århundreder gamle rivalisering mellem de to regionale magter, hvilket resulterede i Ayutthayas første fald.
I 1569. Men Naresuan (1590-1605) befriede Ayutthaya fra kortvarigt burmesisk styre og udvidede Ayutthaya militært. Ved 1600 omfattede kongerigets vasaller nogle bystater på den malaysiske halvø, Sukhothai, Lan Na og dele af Burma og Cambodja, selv om Ayutthayas kontrol over sine naboer varierede over tid. I det sekstende og syttende århundrede blev Ayutthaya en entrepôt for international handel, og dens kultur blomstrede. Narai's regeringstid (1657-1688) blev beskrevet som en "guldalder" for siamesisk kultur og var kendt for historisk kontakt mellem det siamesiske hof og europæerne, især den siamesiske diplomatiske mission til hoffet for kong Ludvig XIV af Frankrig i 1686.