Skriv en fortsættelse til dette afsnit - Da Wilson pludselig meddelte sin pensionering i marts 1976, besejrede Callaghan fem andre kandidater til at blive valgt til leder af Arbejderpartiet; han blev udnævnt til premierminister den 5. april 1976. På trods af at have vundet et snævert flertal i Underhuset ved valget i 1974 havde Labour mistet dette, da Callaghan blev premierminister, og flere nederlag og afvigelser i hans tidlige måneder tvang Callaghan til at indgå en tillids- og forsyningsaftale med det liberale parti. Selv om dette i første omgang viste sig at være stabilt, blev det i kølvandet på betydelige arbejdskonflikter og udbredte strejker i 1978-1979 "Utilfredshedsvinteren" og nederlaget i folkeafstemningen om devolution for Skotland
, førte til, at mindre partier sluttede sig til de konservative for at vedtage et mistillidsvotum til Callaghan den 28. marts 1979. Selvom han personligt var populær i meningsmålinger, førte Callaghan Labour til nederlag ved valget i 1979 og blev erstattet af Margaret Thatcher.