Efter sammenbruddet af Umayyad myndighed i kalifatets østlige provinser i kølvandet på kalif Yazid død, flyttede Abbad med 2.000 af hans "mawālī" (ikke-arabiske, muslimske befriede eller klienter) til Syrien, hvor de kæmpede sammen med hæren af den Umayyad kalif Marwan I i slaget ved Marj Rahit
I 684. I modsætning hertil hævder Zetterstéen, at Abbads kontingent ved Marj Rahit bestod af hans egne slægtninge. Efter den afgørende Umayyad-sejr i slaget forsøgte Abbad at trække sig tilbage til den nordarabiske oaseby Dumat al-Jandal, men blev sendt af kalif Abd al-Malik for at konfrontere en kommandant for den Kufa-baserede, pro-Alid-oprørsledende leder al-Mukhtar al-Thaqafi på et tidspunkt før 687. Abbad rådede senere kalif al-Walid I () da sidstnævnte uden held forsøgte at erstatte kalifens bror Sulayman i arvefølgen med al-Walid's søn Abd al-Aziz. Selvom Zetterstéen hævder, at Abbads dødsdato ikke er kendt, skriver historikerne I. K. A. Howard og Khurshid Ahmad Fariq, at Abbad døde i 718/19.