Udfyld følgende sætning: Umayyadernes autoritet kollapsede næsten i deres syriske fæstning efter Mu'awiya II's død. Al-Dahhak i Damaskus, Qays-stammerne i Qinnasrin (nordlige Syrien) og Jazira, Judham i Palæstina og Ansar og sydarabere i Homs valgte alle at anerkende Ibn al-Zubayr. Marwan ibn al-Hakam, lederen af Umayyaderne, der blev udvist til Syrien fra Medina, var også parat til at underkaste sig Ibn al-Zubayr, men blev overtalt til at fremsætte sin kandidatur til kalifatet af Ibn Ziyad. Sidstnævnte var blevet drevet ud af Irak og stræbte efter at opretholde Umayyadernes styre. Under et topmøde af pro-Omayyad syriske stammer, nemlig Quda'a og deres Kindite allierede, organiseret af Ibn Bahdal i den gamle Ghassanid hovedstad Jabiya, blev Marwan valgt til kalif i bytte for økonomiske privilegier til de loyale stammer. Ved den efterfølgende
Slaget ved Marj Rahit i august 684 førte Marwan sine stammeallierede til en afgørende sejr mod en meget større Qaysite hær ledet af al-Dahhak, der blev dræbt. Ikke længe efter sluttede de sydlige arabere fra Homs og Judham sig til Quda'a for at danne Yaman-stammeforbundet. Marj Rahit førte til den langvarige konflikt mellem Qays og Yaman koalitionerne. Qays omgrupperede sig i Eufratflodens fæstning Circesium under Zufar ibn al-Harith al-Kilabi og flyttede for at hævne deres tab. Selvom Marwan genvandt fuld kontrol over Syrien i de måneder, der fulgte efter slaget, underminerede den interstammelige strid grundlaget for Umayyad-magten: den syriske hær.