Efter at have sikret østfronten, kunne kongen koncentrere sig om at genvinde de baltiske områder, som hans far havde mistet til Sverige. Władysław IV ønskede at udnytte den svenske
Nördlingen og kæmpe for både territorier og hans svenske dynastiske krav. Polen var mistænksom over for hans planer og krigsforberedelser, og kongen kunne kun fortsætte med forhandlinger, hvor hans uvillighed til at opgive det dynastiske krav svækkede Commonwealth's position. I henhold til traktaten i Stuhmsdorf i 1635 evakuerede svenskerne kongelige Preussens byer og havne, hvilket betød en tilbagevenden af kronen til de lavere Vistula-besiddelser og stoppede med at indsamle told der. Sverige beholdt det meste af Livland, mens Rzeczpospolita beholdt Courland, som efter at have påtaget sig serviceringen af Litauens baltiske handel, trådte ind i en periode med velstand.