Fuldfør følgende sætning: Før det romerske riges erobring var Storbritannien og Irland befolket af keltiske indvandrere fra det europæiske kontinent, men som ikke efterlod sig nogen dokumenteret lovhistorie. I slutningen af den romerske republik i 55 og 54 f.Kr., den tidligere konsul og legionær Julius Cæsar
invaderede Storbritannien under de bredere galliske krige. Dette etablerede ikke en permanent besættelse, da Cæsar vendte tilbage til Rom, blev diktator og blev myrdet. Republikken blev omdannet til et imperium, da Cæsars arving Augustus overtog magten i 27 f.Kr. Under Augustus' kone Livia's barnebarn, Claudius, blev Storbritannien erobret fra 43 e.Kr. Under Roms ukodificerede forfatning blev Romerriget administreret af en guvernør, som normalt var medlem af senatet, men udnævnt af kejseren på grund af deres militære rekord. Londinium var en provinshovedstad med 60.000 indbyggere, og Storbritannien var et kosmopolitisk samfund med omkring 3 millioner indbyggere. Den romerske lov var baseret på en slaveøkonomi, og meget militariseret. Hadrianus byggede en mur fra 122 som en del af imperiets grænser, men denne blev snart flyttet nordpå af Antoninus Pius fra 142. Konstantin den Store var stationeret i York i 306, da han forlod byen for at kræve sin titel som kejser. Konstantin marcherede mod Rom i 312 og udstedte et edikt i Milano i 313. Dette udløste en række begivenheder hvor kirken overtog mere og mere magt over loven. Men under konstant angreb begyndte imperiet at kollapse, og Storbritannien blev forladt i 407. Hverken den i 438 udgivne Theodosianske kodeks eller Justinian I's store "Corpus Juris Civilis" i 534 indgik i Storbritanniens love.