Qing-dynastiets herredømme over Tibet blev etableret efter en Qing-ekspedition.
Han besejrede Dzungar-khanatet, som havde besat Tibet i 1720, og varede indtil Qing-dynastiets fald i 1912. Det kejserlige edikt om Qing-kejsers abdikation udstedt i 1912 gav det juridiske grundlag for Republikken Kina (ROC) til at arve alle Qing-territorier, herunder Tibet. Imidlertid havde ROC ingen effektiv kontrol over Tibet fra 1912 til 1951; efter den kinesiske regerings mening repræsenterer denne betingelse ikke Tibets "de jure" uafhængighed, da mange andre dele af Kina også nød "de facto" uafhængighed, da den kinesiske stat blev revet op af krigsherredømme, japansk invasion og borgerkrig.