Skriv en fortsættelse til dette afsnit - Den skotske folkeafstemning i 1979
I forbindelse med folkeafstemningen den 1. marts havde et flertal af de stemmeberettigede stemt for oprettelsen af en skotsk forsamling, men folkeafstemningens regler krævede, at mindst 40% af de samlede vælgere støttede forslaget, hvilket ikke blev opnået. Mindretalsregeringen i Labour, der vidste, at mange af dens egne parlamentsmedlemmer ville gøre oprør, hvis de pressede på med lovgivningen om at oprette forsamlingen, nægtede krav fra SNP og Plaid Cymru om at gøre det. Den 28. marts sluttede SNP sig til de konservative, liberale og andre i at støtte et mistillidsvotum mod regeringen, som blev vedtaget med én stemme, hvilket tvang et parlamentsvalg. Efter valget skrev Anthony Finlay i "The Glasgow Hearld", at SNP's støtte til mistillidsvotumet "syntes at være et underligt træk på det tidspunkt", men var baseret på den opfattelse, at skotske vælgere ville være så rasende over, at devolution ikke blev vedtaget, på trods af at de vandt støtte fra 52% af dem, der stemte, at de ville vende sig til SNP i protest. Som Finlay bemærkede, var SNP's holdning at bevise en "fundamental fejlbedømmelse". På et valgmøde i Glasgow i begyndelsen af kampagnen angreb Callaghan SNP's rolle i at slutte sig til de konservative for at få hans regering til at falde. Han beskrev dem som "kalkuner der stemmer til jul" og opfordrede sine skotske tilhængere til at "skære dem i stykker i valgboksene".