De reformer, der blev gennemført af Deng og hans allierede, førte gradvist Kina væk fra en planøkonomi og maoistiske ideologier, åbnede det op for udenlandske investeringer og teknologi, og introducerede dets enorme arbejdsstyrke til det globale marked, hvilket gjorde Kina til en af verdens hurtigst voksende økonomier. Han blev til sidst karakteriseret som "arkitekten" af en ny tankegang, der kombinerer socialistisk ideologi med fri virksomhed, kaldet "socialisme med kinesiske karakteristika" (nu kendt som Deng Xiaoping-teorien). På trods af at Deng aldrig har haft embede som Kinas statsoverhoved eller regeringschef eller som leder af KKP, betragtes han generelt som "kernen" i KKP's anden generation af ledere, en status, der er nedfældet i partiets forfatning. Deng blev udnævnt til "Time" Person of the Year for 1978 og 1985. Han blev imidlertid kritiseret for at have beordret en militær nedkæmpelse af Tiananmen Square-protesterne i 1989, samt for ikke grundigt at korrigere fejlene i kulturrevolutionen, men blev dog rost for sin bekræftelse af reformprogrammet i sin sydlige turné i 1992 samt tilbagevenden af Hong Kong til kinesisk kontrol i 1997 og tilbagevenden af Macau.
I 1999 blev der foretaget en