Laval blev medlem af Gaston Doumergues højreorienterede regering i 1934, hvor han var minister for kolonierne og derefter udenrigsminister. I 1935 blev han igen premierminister. I et forsøg på at begrænse Tyskland fulgte Laval en udenrigspolitik, der var gunstig for Italien og Sovjetunionen, men hans håndtering af Abessiniakrisen - bredt fordømt som en forsoning af Benito Mussolini - førte til hans afsked i 1936. Efter Frankrigs nederlag og
Efter våbenhvilen med Tyskland i 1940 havde Laval en fremtrædende rolle i Philippe Pétain's Vichy-regime, først som næstformand i Ministerrådet fra juli 1940 til december 1940 og senere som regeringschef fra april 1942 til august 1944. Den kollaborationsregering skaffede franske arbejdere til Tyskland og organiserede deportationen af jøder.