Efter at en parlamentarisk regering var blevet dannet i 1948, indledte premierminister U Nu en nationaliseringspolitik. Han forsøgte at gøre Burma til en velfærdsstat ved at vedtage centrale planlægningsforanstaltninger. I 1950'erne var riseksport faldet med to tredjedele og mineraleksport med over 96%. Der blev gennemført planer om oprettelse af lette forbrugerindustrier i den private sektor. Statskuppet i Burma i 1962
, blev efterfulgt af en økonomisk plan kaldet den burmesiske vej til socialisme, en plan om at nationalisere alle industrier, med undtagelse af landbruget. Det katastrofale program gjorde Burma til et af verdens fattigste lande. Birmas tiltrædelse af status som mindst udviklede land af De Forenede Nationer i 1987 fremhævede landets økonomiske konkurs.