Skriv en fortsættelse til dette afsnit - amerikanske styrker vendte tilbage til Filippinerne i en stor invasion på Leyte
fra den 20. oktober 1944. Den kejserlige japanske flåde angreb invasionsflåden den 23.-26. oktober i slaget ved Leytebugten, det største søslag i krigen, men blev slået tilbage med store tab. I december 1944 blev et tomt Fort Wint indtaget "uden at et eneste skud blev affyret". I begyndelsen af februar 1945 var store dele af Manila-området og en del af Bataan blevet sikret. Corregidor var den største hindring for at åbne Manilabugten for skibsfart. Der blev udtænkt en risikabel operation for at generobre øen via næsten samtidig luftbårne og amfibiske angreb. Invasionen blev sat til den 16. februar og blev forudsat af luft- og søbombardementer. Luftangrebet skulle finde sted på Topside, det høje område vest for øen. Der var kun to små drop-zoner, paradepladsen og den tidligere golfbane. Den overordnede plan var for det første luftbårne angreb kl. 0830, den amfibiske landing kl. 1030, og en anden luftbåren løft kl. 1215. Den luftbårne styrke var det 503. faldskærmregiment kampteam under oberstløjtnant George M. Jones, med en faldskærmfelt artilleri bataljon inkluderet. Amfibieangrebet blev udført af den forstærkede 3. bataljon, 34. infanteriregiment af 24. infanteridivision.