Fuldfør følgende sætning: Jacques sluttede sig til Det Kommunistiske Parti i Storbritannien da han var atten, og på både Manchester og Cambridge universiteter var han meget aktiv i studentpolitikken. I 1966 var han en af de vigtigste bevægelsesledere bag Radical Student Alliance, en venstreorienteret tværpolitisk organisation med omkring 400 studerende fra 108 universiteter og gymnasier, der søgte at opbygge en studentbevægelse, der var "i stand til at træffe kollektive foranstaltninger i spørgsmål af generel social interesse". I Cambridge var han medvirkende til dannelsen af Cambridge University Students Union. I 1967 var han medlem af kommunistpartiets eksekutivkomité, "sandsynligvis det yngste medlem nogensinde på omkring toogtyve år", og han forblev medlem indtil 1991. Den er dybt berørt af
Efter den sovjetiske invasion af Tjekkoslovakiet og maj-begivenhederne i Paris i 1968, som han beskrev som sin "politiske fødsel", var han en af de tidlige ledere af den euro-kommunistiske eller reformistiske fløj af partiet, især påvirket af Antonio Gramscis arbejde. I 1976 hævdede han i en rapport til Kommunistpartiets eksekutivkomité, at "klassekampen ikke er begrænset til økonomisk kamp... men også ideologisk og kulturel". Senere samme år blev han valgt sammen med den traditionalistiske George Matthews til at færdiggøre en opdateret version af "The British Road to Socialism" (kommunistpartiets program) til at præsentere for partiets 35. nationale kongres i 1977. Han beskrev senere processen som en "mexikansk stand-off", men indflydelsen af Gramscianske ideer var tydelig i det endelige udkast, som opfordrede til en "brede demokratisk alliance" og hævdede, at den progressive bevægelse skulle "ikke kun... være en sammenslutning af klassekræfter... men af andre vigtige kræfter i samfundet, der opstår fra områder af undertrykkelse, der ikke altid er direkte forbundet med produktionsforholdene".