I sin bog "1971 Fact and Fiction" skriver Hashmi om de politiske begivenheder og omstændigheder omkring
Østpakistansk konflikt i 1971. Ifølge Hashmi havde Sheikh Mujibur Rahman aldrig oprindeligt til hensigt, at Bangladesh skulle løsrive sig; i stedet havde han udnyttet det som et middel til at "hæve tærsklen" med Islamabad og lade præsident Yahya Khan acceptere sine krav <unk> men situationen nåede et "punkt uden tilbagevenden". Han skriver også, at den tidligere præsident Ayub Khan og premierminister Zulfikar Ali Bhutto begge vidste så langt tilbage som i 1966, at "det ikke var muligt for Østpakistan at forblive en del af Pakistan i lang tid". Efter krigens afslutning sagde den kinesiske premierminister Zhou Enlai angiveligt til Bhutto: "Bare rolig... tag et langsigtet synspunkt, hvem ved, hvad der vil ske på subkontinentet om 50 år fra nu, 70 år fra nu, 100 år fra nu!". Efter at Pakistan anerkendte Bangladesh og Sheikh Mujibur Rahman besøgte Lahore i 1974 for at deltage i det andet islamiske topmøde, havde Bhutto og Mujib en udveksling, hvor den første bemærkede: "Du er hjælpeløs! Du kan ikke tage nogen beslutning uden Indira Gandhis godkendelse!" og sidstnævnte sagde: "Bhutto "sahib", fornærm mig ikke... du ved for godt, hvad der end skete var på grund af dig!".