Fuldfør følgende sætning: David V. Erdman ser på digtet fra et politisk perspektiv og læser det i lyset af begyndelsen af den franske revolution i juli 1789, med
Stormen på Bastillen. Han mener, at digtet omhandler både det førrevolutionære Frankrig og det "urevolutionære" England, hvor folk var mere optaget af George III's nyligt afslørede vanvid end af at rette op på samfundets fejl, som Blake så dem; "i Frankrig tvang folk i bevægelse kongen til at slappe af i sit greb om spøgelset. I England var det kongelige greb pludselig svigtet, men det syntes ikke at folk kunne gøre andet end at vente og se [...] da kongens helbredelse blev fejret, lidt for tidligt, i marts 1789, var "lykke" igen officielt. Der var visse folkebevægelser, men bortset fra smedernes næsten underjordiske strejke for en kortere arbejdsdag, var de hovedsagelig humanitære eller fromme i retning og ikke i nogen umiddelbar forstand revolutionære". Han mener også, at digtet handler om "det indre opløsning af despotisme", og finder et politisk motiv i Tiriels sidste tale, som han ser som inspireret af Jean-Jacques Rousseaus "Emile, eller Om uddannelse".