Skriv en fortsættelse til dette afsnit - I sommeren 533 Vandalstyrker (5.000 mænd og 120 skibe), ledet af Tzazo, ankom til Sardinien for at kvæle Godas' oprør og erobrede Caralis, dræbte Godas og hans tilhængere. I begyndelsen af 534 overgav vandalerne på Sardinien sig straks til byzantinerne, da de fik nyheden om vandalernes fald i Afrika.
Siden da var øen en del af det byzantinske rige, inkluderet som en provins i Pretoriets præfektur i Afrika. Den lokale guvernør sad i Caralis. Under de gotiske krige faldt det meste af øen let til ostrogotterne, men det endelige fald af den germanske modstand i fastlandet Italien betroede byzantinsk kontrol. Sardinien blev efterfølgende inkluderet i Exarchate of Africa indtil dens afslutning af araberne i 698 e.Kr., da øen sandsynligvis blev samlet til Exarchate of Ravenna. I 599 og i det 7. århundrede forsøgte den longobardiske flåde at angribe Caralis og Turris Libissonis (Porto Torres), men forgæves.