Skriv en fortsættelse til dette afsnit - Det skotske nationalparti fik sit første sæde i Westminster i 1945 og blev et nationalt fremtrædende parti i 1970'erne og fik 11 parlamentsmedlemmer i 1974. En folkeafstemning om overdragelse i 1979 mislykkedes imidlertid, da den ikke opnåede den nødvendige støtte fra 40 procent af vælgerne (på trods af et lille flertal af dem, der stemte for forslaget), og SNP gik i valgnedgang i 1980'erne. Den konservative Thatcher-regering indførte i 1989 et fællesskabsgebyr (også kendt som poll tax), et år før resten af Det Forenede Kongerige, hvilket bidrog til en voksende bevægelse for en tilbagevenden til direkte skotsk kontrol med indenrigspolitikken. New Labour's valgsucces i 1997 blev ledet af to premierministre med skotske forbindelser: Tony Blair (som blev opdraget i Skotland) fra 1997 til 2007 og Gordon Brown fra 2007 til 2010, åbnede vejen for forfatningsændringer. Den 11. september 1997, 700-årsdagen for slaget ved Stirling Bridge, afholdt Blair-ledede Labour-regering igen en folkeafstemning om spørgsmålet om devolution. Et positivt resultat førte til oprettelsen af et devolveret skotsk parlament i 1999. En koalitionsregering, der skulle vare indtil 2007, blev dannet mellem Labour og de liberale demokrater, med Donald Dewar som premierminister. Den nye skotske parlamentsbygning, der ligger ved siden af Holyrood House i Edinburgh, blev åbnet i 2004. Selv om SNP i første omgang ikke nåede sit højdepunkt i 1970'erne i Westminster-valg, havde det mere succes i de skotske parlamentsvalg med deres system med blandet medlemsmæssig forholdstalsrepræsentation. Det blev den officielle opposition i 1999, en mindretalsregering i 2007 og en flertalskrig fra 2011. I 2014 blev folkeafstemningen om uafhængighed
Jeg vil gerne understrege, at det er en meget vigtig sag, at vi har en fælles holdning, og jeg vil gerne understrege, at vi har en fælles holdning. I Westminster-valget i 2015 vandt SNP 56 ud af 59 skotske pladser, hvilket gjorde dem til det tredje største parti i Westminster.