Skriv en fortsættelse til dette afsnit - Den 26. august 1891 slaget ved Concón
blev udviklet, hvor Körner ud over at tjene som stabschef fik kommandoen over den første brigade og det tilsvarende ansvar for at udføre angrebet i den vestlige fløj af offensiven. Hans enhed krydsede Aconcagua-floden kl. 11:25 for at sikre sikkerheden for den anden og tredje brigades krydsning, som gjorde det mellem 7 og 8 kilometer mod øst ved andre ford. Modstanden fra Balmacedist-tropperne var som forventet, da de ikke udnyttede de naturlige forhindringer, som terrænet tilbød (Aconcagua-floden og Petra-kløften). Han var i stand til hurtigt at sprede de konstitutionelle kræfter, som gav ham store vurderinger for hans mod. Hans deltagelse i slagsmålet strakte sig til slutningen af slaget omkring kl. 15:30, hvor han straks begyndte at organisere kongressens styrker for at konfrontere det, der kom. Da han indså, at slaget ved Concón ikke ville være afgørende, omorganiserede han kongressens styrker og forberedte sig til at kæmpe i det næste slag. Mange Balmacedist-styrker var flygtet, og deres kommandører vejledte dem til baggrunden for at omorganisere sig for at forberede sig på en ny konfrontation.