Hans udnævnelse til udenrigsminister ved præsident Manuel Ávila Camacho markerede afslutningen på den postrevolutionære
Der er ingen tvivl om, at der er tale om en politisk dominans i den nordlige del af landet. Sammen med Miguel Alemán Valdés (indretningsministeren), som var medlem af hans kabinet, "gav han Mexico den mest progressive udenrigspolitik og den mest velordnede interne regering i landets historie". I 1941 havde han med succes afgjort alle udenlandske krav mod regeringen, der stammer fra ekspropriationerne i Cárdenas-æraen. Han forhandlede frem til en gunstig økonomisk aftale, fikserede pesoen til amerikanske dollars og sikrede sig lån til industriel udvikling fra Export-Import Bank of the United States.