Skriv en fortsættelse til dette afsnit - Krig sluttede
I maj 1945 og Weidt blev udskrevet fra den britiske hær i løbet af foråret 1946. Han vendte straks tilbage til Paris med den hensigt at bosætte sig der og etablerede "Ballets des Arts". Teaterchefen Charles Dullin arrangerede for ham at bruge et studie på Sarah Bernhardt Theatre. Det var tilfældigvis det samme studie, som impresario Sergej Diaghilev havde stillet til rådighed for Nijinsky tilbage i 1909. På dette tidspunkt blev han støttet i sine dansaktiviteter af Dominique (1930-) og Françoise Dupuy. Dupuys, henholdsvis danser og koreograf, og hans yngste protégés, der oprindeligt mødte hinanden i 1946 på en danseklasse afholdt af Jean Weidt, ville senere fortsætte med at præsentere Wendts koreografi langt ind i det 21. århundrede. I Paris oprettede Weidt sit firma og foretog, på trods af mangel på penge og ofte forfærdelige levevilkår, forskellige ture på tværs af et knust kontinent, herunder en til besat Tyskland og en anden i 1947 til København. Turen til København i 1947, der involverede "International choreography concours", hvor Weidt vandt en førstepræmie med et revolutionerende stykke kaldet "La Cellule / Die Zelle" ("Cellen"). Hjemme i Paris var kritikerne dog ikke imponeret over hans triumf i Danmark, og Jean Weidts koreografi syntes at være gået af mode siden krigens slutning. Der var en yderligere vellykket turné i Holland og Belgien, og hans ry forblev stærkt i det, der var tilbage af Tyskland, men finansiering fortsatte med at være en udfordring. I 1948 flyttede han endelig til den østlige del af Berlin, der siden 1945 blev administreret som en del af den sovjetiske besættelseszone, hvor udsigten til relativt generøs statslig økonomisk støtte til ballet vinkede.