Skriv en fortsættelse til dette afsnit - Efter Mamlukernes sejr over det mongolske Ilkhanat ved Ain Jalut
I 1260, hvor en styrke på angiveligt 500 armenske riddere og deres følge også deltog, startede mamelukkerne en række ødelæggende angreb mod kongeriget Cilician Armenien, en allieret af Ilkhanatet og en velstående kristen stat, der grænser op til det østlige Middelhav. Især i 1266, i fraværet af de mongolske allierede og af kong Hethum I, der rejste til Karakorum for at indkalde hjælp, led armenierne et knusende nederlag, da de blev overrumplet af Mamluk hæren ved Mari, nær Darbsak. I 1275 invaderede den mamelukke sultan Baibars det cilicianske Armenien, plyndrede dets hovedstad Sis (men ikke citadellet) og nedrev det kongelige palads. Hans plyndrende tropper massakrerede indbyggerne i bjergdalerne og tog store mængder bytte. Havnebyen Ayas blev ødelagt og brændt af en mamelukkolonne, og omkring 2000 frankiske og armenske indbyggere druknede, mens de forsøgte at søge tilflugt på skibene i havnen. Den cilicianske slette blev lagt øde, og dens indbyggere blev slået ihjel med sværd eller ført bort som fanger. Ifølge øjenvidner undslap kun de der søgte tilflugt i befæstede steder. Byen Tarsus blev også ødelagt. I denne sammenhæng samledes den armenske adel, der for det meste var sikker i sine bjergfæstninger, omkring kong Leo II (søn af Hethum I) og Constable Sempad.