Skriv en fortsættelse til dette afsnit - Brændbomber blev brugt i stor udstrækning i Anden Verdenskrig som et effektivt bombevåben, ofte i forbindelse med kraftigt eksplosive bomber. De mest berømte brandbomber er bombningen af Dresden og bombningen af Tokyo den 10. marts 1945.
- Hvad? Der blev brugt mange forskellige konfigurationer af brandbomber og en bred vifte af fyldmaterialer som isobutylmethacrylat (IM) polymer, napalm og lignende jellied-petroleum formler, hvoraf mange blev udviklet af US Chemical Warfare Service. Forskellige leveringsmetoder, f.eks. små bomber, bomblet clusters og store bomber, blev testet og implementeret. For eksempel blev en stor bomben hylster fyldt med små stænger af brandbomber (bomblets); hylsteret var designet til at åbne i høj højde, sprede de bomblets for at dække et stort område. En sprængladning antændte så det brændbare materiale, og det startede ofte en voldsom ild. Ilden ville brænde ved ekstreme temperaturer, der kunne ødelægge de fleste bygninger lavet af træ eller andre brændbare materialer (bygninger bygget af sten har tendens til at modstå brandskader, medmindre de først sprænges op af kraftige sprængstoffer).