Skriv en fortsættelse til dette afsnit - Demokratiet blev suspenderet i landet efter et kup
I 1962. Usikkerheden og kaoset banede vejen for en nationalistisk regering i Burma. Fra 1962 til 1988 blev landet regeret af Burma Socialist Programme Party som en enpartistat, der blev styret af den burmesiske vej til socialisme. De nye burmesiske ledere forvandlede Burma til en socialistisk republik med isolationisme og en burmesisk overlegenhed. Den nyfundne burmesiske nationalisme satte bamar-flertallet i forgrunden og ophævede den forening, der blev indledt gennem Pin-Lone-aftalen. Desuden blev den voksende foragt forstærket ved at medlemmer af forskellige religioner blev tvunget til at leve sammen. Bamar riger var næsten udelukkende buddhistiske i fortiden. De fleste etniske grupper inden for Shan, Kayin, Kayar og Chin-staten praktiserede deres egne versioner af animisme, mens folk af islamisk tro levede sammen med buddhisterne i Arakan (nu Rakhine) -staten. Alle de forskellige gruppers indlemmelse i det britiske Indien fordybede den religiøse polarisering. Bevægelsen af mennesker over grænsen som følge af koloniseringen tilføjede en stor gruppe hinduer til blandingen. De katolske kristnes anstrengende omvendelseskampagner og deres konkurrence med metodistkolonialisterne opdelte desuden mindretalsgrupper som Karen og Kachin inden for sig selv. Koloniernes afgang udløste den fjendskab, der har bygget sig op mod hinanden. Aung San's død og de efterfølgende ledere sikrede de varige konflikter mellem hver kulturel og religiøs gruppe. Men oprøret i 1988 cementerede de sociale, politiske og borgerlige uroligheder der siden har plaget landet.