Rabinovitch var en religiøs zionist, en tilhænger af bosættelsesbevægelsen, og en vokal modstander af Oslo-aftalerne og løsrivelsen
- Hvad? Han var imidlertid ofte mere liberal i sociale og religiøse spørgsmål end mange i den religiøse zionistiske bevægelse. I et interview sagde Rabinovitch, at han støttede religiøse studier for kvinder og ikke så et problem i Halakhic beslutninger truffet af kvinder. Ikke desto mindre underskrev han et brev i 2019 om at være enig med overrabinatet i dets modstand mod religiøse jødiske kvinder, der tjener i IDF. Han fastslog også, at det påhviler israelske kampmedicinere og -læger at behandle og redde liv hos palæstinensiske krigere, selv om de er såret under angreb på israelere. Rabinovitch karakteriserede kristendommen og islam positivt som bevægelser der spredte monoteisme, moral og messiansk håb. Rabinovitch adskilte sig desuden fra mange andre religiøse zionistiske ledere ved, at han ikke betragtede staten Israel som en forløber for Messias og argumenterede for større adskillelse mellem religion og stat i Israel. Ofte var hans ikonoklastiske holdninger dybt påvirket ikke kun af jødisk tradition, men også af de centrale ideer i den politiske liberalisme.