Efter valget i 1907 havde Rumænien været under en PNL-administration med Ion I. C. Brătianu som premierminister. Kabinettet var blevet dannet kort tid efter de store bønders oprør
, og så de konservative og de nationale liberale indviklet i en debat om jordreform. Carp, som PC-doktrinæren, var imod at give jord og stemmeret til bønderne og favoriserede skattelettelse til aktiviteter med selvforbedring. Forhandlingerne, der også involverede jordbesidderforkæmperen Ioan Lahovary på den konservative side, gik i stå. Under Carp blokerede de konservative deres demokratiserende fløj ved at udvise Take Ionescu fra partiet i januar 1908. Dette sammenstød førte til oprettelsen af PCD, som Ionescus eget parti. Den nye gruppe steg hurtigt på den politiske scene og tjente tilsagn fra en intellektuel og politisk klasse, der omfattede Alexandru og Nicolae Xenopol, Ion Luca Caragiale, Ovid Densusianu og Constantin Rădulescu-Motru.