Kortfattet artikel:  En hjemløs marinesoldat, der døde af kræft, fik sit sidste ønske om at blive begravet i en uniform, han aldrig havde råd til. Donnie Loneman, 59, havde boet på gaden i Oklahoma City i ti år, da lægerne gav ham tre uger at leve. Loneman, der havde elsket at være marinesoldat, bad om tre ting: at blive begravet i en blå kjole, med en 'høj og stram' marinesklip og et korpsflag til sin kiste. Scroll ned for video. Donnie Loneman, en hjemløs marinesoldat, der havde boet på gaden i Oklahoma City i det sidste årti, anmodede om at blive begravet i blå kjole, efter at han blev diagnosticeret med terminal kræft. Loneman, 59, bad også om at få en høj og stram frisure og blive begravet med korpsflaget. Oklahoma City Veterans Affair Medical Center sendte budskabet ud, og en række veteranorganisationer gik sammen for at opfylde Lonemans ønske. Et flag og en blå kjole blev doneret, og fondene betalte også Lonemans begravelsesudgifter og gav ham en æresvagt til hans begravelse, ifølge KOCO-TV. Loneman, der var indianer, var elsket af den lokale organisation for veteraners anliggender, som vidste at han havde 'et godt hjerte' og 'en stor sans for humor'. 'Vi får fyre som ham en gang om måneden, som virkelig gør en forskel for alle her,' sagde Christine Cleary, der arbejdede med det medicinske center. Oklahoma City Veterans Affair spredte budskabet, og en række veteranorganisationer slog sig sammen for at gøre Lonemans ønske til virkelighed. Hans begravelse blev også betalt og han fik en æresvagt til sin begravelse. Selv når organisationen kæmpede for at få Loneman væk fra gaden, ville han sige, at hjælpen skulle gives til en veteran, der havde mere brug for hjælp end ham. Som en af hans venner skrev i et brev, havde Loneman mod. Da hun var bekymret for ham, svarede han, at marinesoldaterne er hårde. 'Vi kan klare det,' mindes hun ham have sagt. Vi kan tage alt. Loneman var ikke engang bange for døden. Han sagde til Cleary, at han var glad, fordi han vidste, han var...
Donnie Loneman havde boet på Oklahoma Citys gader i ti år. Efter at han havde fået tre uger at leve, bad han også om at få en marinekorps-frisure og et korpsflag til sin kiste. Veteranorganisationer tog sig sammen og betalte også hans begravelse og gav ham en æresvagt til begravelsen. Loneman sagde, at han var klar til at gå, og at han vidste, at han ville se en marinesoldat stå vagter ved Himlens porte.