Udfyld følgende sætning: Nogle lærde har foreslået at to stammer der er nævnt af den gotiske forfatter Jordanes i hans "Getica" blandt folkene i den gotiske kong Ermanariks rige i det fjerde århundrede e.v.t., kan sidestilles med marifolket. Identifikationen af "Imniscaris" (eller "Sremniscans") med "Cheremis" og "Merens" med "Mari" er dog kontroversiel. Den første sikkert attesterede omtale af Mari-folket kommer fra khazariske kilder fra det 10. århundrede, hvor de optræder med eksonymet "tsarmis" (= "Cheremis"). På det tidspunkt lå Mari-bosættelsesområdet langs Volga-floden. I det 13. århundrede faldt marierne under Den Gyldne Horde's indflydelse, og i 1443 blev de underlagt Kazan-khanatet. I løbet af denne tid oplevede marierne en vis kulturel konvergens med de herskende tatarer og Volga-bulgarerne, hvilket også ses i tyrkisk leksikalsk og grammatisk indflydelse på mari-sproget. I 1552 blev Mari-området indlemmet i Rusland med
Russernes erobring af Kazan under Ivan den Grusomme. Mens nogle Maris (for det meste Hill Maris) hjalp den russiske erobring, kæmpede flertallet af Maris tilbage i de såkaldte "Cheremis Wars". Ved udgangen af det 16. århundrede blev modstanden til sidst undertrykt, og Mari-befolkningen led et stort tab. Som et resultat af den efterfølgende tilstrømning af russiske bosættere, og for at undslippe tvungen kristning (fra 1700), begyndte Maris at bosætte sig længere mod øst i nutidens Bashkortostan. I de følgende århundreder under det tsaristiske Rusland formåede marierne at bevare deres etniske og kulturelle identitet, hvilket blev forstærket af gentagne bølger af tilbagevenden til deres traditionelle førkristne religion.