Skriv en fortsættelse til dette afsnit - I maj 1945 endte krigen
og Hitlers diktatur kollapsede: efter juli 1945 blev Leipzig og det omkringliggende område administreret som en del af den sovjetiske besættelseszone. I maj 1946, efter at have tilsluttet sig det nydannede SED (parti), modtog Schubart-Fikentscher fra universitetet i Leipzig habilitation (højere akademisk grad), som hun ikke havde haft adgang til i de foregående tolv år. En habilitation blev normalt kun tildelt til gengæld for en ny akademisk forskning, men i dette tilfælde tildelte universitetet hende graden på grundlag af en monografi, hun allerede havde skrevet og offentliggjort nogle år tidligere under sine yderligere undersøgelser af Brünner Schöffenbuch. Tyske universiteter var på dette tidspunkt alvorligt nedkølet, mens krigens slagtninger og masseudvandring havde efterladt hele regionen desperat kort af befolkning i arbejdsdygtig alder. I 1948 blev Wilhelm Schubart overtalt ud af pensionen til at acceptere en professorat i oldtidshistorie ved universitetet i Leipzig, hvis professorat hun (uformelt) besatte, havde afsluttet krigen som en hærofficer, og havde i 1946 accepteret en professorat ved universitetet i Göttingen (i 1940), men stadig Leipzig universitetsmyndigheder tøvede over, hvordan man skal forvalte sin professorat og udnævne i hans sted den kvinde, der havde gjort jobbet siden 1943.