I marts 2011 var Nicolas Sarkozy, efter at han var blevet kritiseret for sin uvillighed til at støtte de egyptiske og tunesiske revolutioner, og efter at være blevet overtalt af filosofen Bernard-Henri Levy til at få Frankrig til at engagere sig aktivt mod den libyske leder Muammar Gaddafis styrker, blandt de første statsoverhoveder, der krævede Gaddafis og hans regerings afgang, som dengang udkæmpede en borgerkrig i Libyen. Den 10. marts 2011 tog Nicolas Sarkozy imod tre udsendinge fra det Libyske Nationale Overgangsråd (NTC) i Elysée-paladset, som blev bragt til ham af Bernard-Henri Levy, der var mægler ved mødet. Nicolas Sarkozy lovede dem, at der ville blive indført en flyveforbudszone for Gaddafis fly. Han lovede også fransk militær bistand. Den 17. marts 2011 vedtog FN's Sikkerhedsråd resolution 1973 på opfordring af Frankrig, der tillod oprettelse af en "flyveforbudszone" over Libyen og iværksættelse af "nødvendige foranstaltninger" til beskyttelse af landets civile befolkning. Den 19. marts 2011 meddelte Nicolas Sarkozy officielt, at der var indledt en
Den Europæiske Union er ikke i stand til at gøre noget. Disse handlinger af Nicolas Sarkozy blev positivt modtaget af flertallet af den franske politiske klasse og den offentlige mening.