Den Indiske Nationale Hær (INA; "Azad Hind Fauj" ; "lit. ": Free Indian Army) var en væbnet styrke dannet af indiske kollaborationister og Imperial Japan den 1. september 1942 i Sydøstasien under Anden Verdenskrig. Formålet var at sikre Indiens uafhængighed fra det britiske styre. Det kæmpede sammen med japanske soldater i sidstnævntes kampagne i den sydøstasiatiske krigsscene under 2. verdenskrig. Hæren blev først dannet i 1942 under Rash Behari Bose, af indiske krigsfanger fra den britisk-indiske hær, der blev taget til fange af Japan i det malaysiske felttog og i Singapore. Denne første INA kollapsede og blev opløst i december samme år efter uoverensstemmelser mellem INA-ledelsen og det japanske militær over dets rolle i Japans krig i Asien. Rash Behari Bose overdrog INA til Subhas Chandra Bose. Det blev genoplivet under ledelse af Subhas Chandra Bose efter hans ankomst til Sydøstasien i 1943. Hæren blev erklæret for at være hæren af Bose's "Arzi Hukumat-e-Azad Hind" (Den provisoriske regering i det frie Indien). Netaji Subhas Chandra Bose navngav INA's brigader/regimenter efter Gandhi, Nehru, Maulana Azad og sig selv. Der var også et all-women regiment opkaldt efter Rani af Jhanshi, Lakshmibai. Under Bose's ledelse trak INA tidligere fanger og tusindvis af civile frivillige fra den indiske udstationerede befolkning i Malaya (i dag Malaysia) og Burma. Denne anden INA kæmpede sammen med den kejserlige japanske hær mod de britiske og Commonwealth styrker i kampagnerne i Burma: ved Imphal og
Kohima, og senere mod de allieredes genindtagelse af Burma.