Den japanske kejserlige hær anvendte flåden Type 4 20 cm (8 in) Raketkaster og hæren Type 4 40 cm (16 in) Raketkaster mod USA's marinesoldater og hærstyrker på Iwo Jima og Okinawa, og USA's hærstyrker under Slaget om Luzon, samt sovjetiske Røde Hærstyrker under Manchuriekampanjen
, Sydsakhalin og Kuriløernes kampagne. Deres udbredelse var begrænset i forhold til andre mortertyper, og projektilerne på 40 cm-lanceringen var så store og tunge, at de måtte lastes ved hjælp af små håndbetjente kraner, men de var ekstremt præcise og havde en udtalt psykologisk effekt på modstanderstropperne, som kaldte dem "Screaming Mimis", et kælenavn, der oprindeligt blev anvendt til den tyske Nebelwerfer-rør-lancerede raketmorterserie på den europæiske operationsteater. De blev ofte brugt om natten for at skjule deres lanceringssteder og øge deres forstyrrende og psykologiske effektivitet. De japanske 20 cm raketter blev affyret fra rør eller affyringsgruber, mens de større raketter blev affyret fra stålramper forstærket med træ monopoder.