Skriv en fortsættelse til dette afsnit - Indtil 1950 var Tyrkiet en enpartistat, der opererede under en stærkt nationalistisk regering, der prioriterede tyrkisering af landet og etablering af et tyrkisk-muslimsk borgerskab på bekostning af religiøse minoriteter. Selv om mange jøder i begyndelsen var gunstigt indstillet over for Tyrkiet, forlod halvdelen til en tredjedel af den jødiske befolkning Tyrkiet i de første to årtier af landets eksistens. "Push" faktorer inkluderede et forbud mod jødiske foreninger og begrænsninger og offentlig censur på brugen af ikke-tyrkiske sprog som jødisk-spansk som en del af "borger, tal tyrkisk" kampagnen, samt afskedigelse af statsansatte, der ikke blev anset for at være "tyrkere" på grund af en lov fra 1926. Pogromer i Thrakien i 1934
etniske udrensninger af jøder fra det europæiske Tyrkiet.