Israel Kleiner, der arbejdede på Rockefeller Institut for Medicinsk Forskning mellem 1915 og 1919, rapporterede overbevisende resultater om virkningen af malte bugspytkirtelopløsninger på blodsukkerniveauet ved hjælp af strenge eksperimentelle kontroller, som "teoretisk... understøtter den interne sekretionshypotese om oprindelsen af diabetes" og "praktisk... foreslog en mulig terapeutisk anvendelse". Han stoppede dette arbejde efter at have forladt Rockefeller-instituttet i 1919, af grunde, der ikke er klart kendt. Den rumænske videnskabsmand Nicolae Paulescu, en anden bemærkelsesværdig person i søgen efter den antidiabetiske faktor, begyndte i 1916 at eksperimentere ved hjælp af en let saltholdig pankreasopløsning som Kleiners. Efter at være blevet afbrudt af slaget ved Bukarest
Han offentliggjorde sine første resultater på fransk i 1920 og 1921. Hans ekstrakter resulterede i en klar reduktion af blodsukker og urinsukker hos de testede hunde, men havde ingen umiddelbar effekt hos hans menneskelige patienter (via rektal injektion), som ikke kunne duplikeres med doser af saltvand alene. Paulescu tog et rumænsk patent på sin løsning (som han kaldte "pancréine") og produktionsmetode, men i løbet af det næste år gjorde han ingen yderligere fremskridt med sit arbejde på grund af mangel på finansiering.