Skriv en fortsættelse til dette afsnit - Den 28. oktober 1940 erklærede Italien krig mod Grækenland
, forventede en hurtig sejr, men invasionen mislykkedes, og italienerne blev skubbet tilbage ind i Albanien. Da krigen fortsatte, blev Tyskland den 6. april 1941 tvunget til at gribe ind for at støtte sin allierede. Den lille græske styrke, der forsvarede Metaxas-linjen på den græsk-bulgarske grænse, blev besejret af de bedre udstyrede og talmæssigt overlegne tyskere. Den tyske indtrængen dybt ind i Grækenland gjorde yderligere modstand på den albanske front meningsløs og sluttede Slaget om Grækenland til fordel for Aksemagterne. Grækenland blev udsat for en tredobbelt besættelse af Tyskland, Italien og Bulgarien. I modsætning til Italien og Tyskland administrerede Bulgarien ikke det østlige Makedonien og de dele af det vestlige Thrakien, som det kontrollerede gennem græske samarbejdspartnere, men annekterede området for at danne provinsen Belomorie. Det bulgarske sprog blev gjort obligatorisk i alle administrative anliggender samt i undervisning og liturgi. Forretningsmænd blev tvunget til at acceptere bulgarske partnere eller endda overgive deres ejendom til bulgarsk kontrol. Der blev også gjort en indsats for at fremme bulgarisering i det tyskkontrollerede græske Makedonien gennem oprettelsen af bulgarske klubber i alle større byer. Den første modstandsorganisation i det nordlige Grækenland blev grundlagt i maj 1941; "Eleutheria" (Frihed) forenede folk fra hele det politiske spektrum, lige fra kommunister til Venizelister. Gruppen var kortvarig, da interne politiske uenigheder og aksemagternes efterretningstjenesters arbejde undertrykte dens aktiviteter, men bander, der tilhørte den kommunistisk ledede National Liberation Front (EAM) og dens græske People's Liberation Army (ELAS), fortsatte med at dukke op i regionen.