Området var en del af Det Store Moraviske Rige i den tidlige middelalder og blev en del af den nye polske stat i det 10. århundrede under sin første hersker Mieszko I af Polen. I tiden for Polens opsplitning var det en del af hertugdømmet Slesland, Legnica, Jawor og Świdnica. I begyndelsen af det 13. århundrede rejste den polske hertug Henrik den skæggede et forsvarskastel på stedet på grund af dets nærhed til den polsk-tjekkiske grænse. Bosættelsen blev nævnt i dokumenter fra 1232 (som "Landeshut") og 1249 (som "Landishute" og "Landishute forensis auch Camena Gora"). I 1254 gav den piastiske hertug Bolesław II den skaldede af Legnica området til det benediktinerkloster i Opatovice (i det østlige Bøhmen), som allerede havde etableret Grüssau Abbey i det nærliggende Krzeszów. Da klosteret gik over til cistercienserne i 1289, blev Landeshut erhvervet af hertug Bolko I den Strenge af Świdnica, der udvidede det som en fæstning mod det nærliggende kongerige Bøhmen og gav byrettigheder i 1292. Den modtog nye privilegier fra hertug Bolko II den Lille i 1334. Ikke desto mindre faldt hertugdømmet til den bøhmiske krone med Bolkos død i 1368. Det brændte ned under 1426 Hussite
I 1460'erne gik det over i Kongeriget Ungarn, før det i 1490 faldt tilbage til Bøhmen, derefter under Vladislaus II, der opførte nye bymurer.