Udviklingen af B-29 gav USA en bombefly med tilstrækkelig rækkevidde til at nå de japanske hjem øer fra sikkerheden af amerikanske baser i Stillehavet eller det vestlige Kina. Erobringen af den japanske ø Iwo Jima øgede yderligere de evner, amerikanerne havde i deres strategiske bombekampagne. Højeksplosive og brandfarlige bomber blev brugt mod Japan med ødelæggende virkning, og der var et større vilkårligt tab af menneskeliv ved brandbomberne i Tokyo
Den 9. og 10. marts 1945 end den blev forårsaget af Dresden-missionen eller atombomberne på Hiroshima og Nagasaki. I modsætning til USAAF's strategiske bombekampagne i Europa, med dets erklærede (omend uopnåelige) mål om præcisionsbombning af strategiske mål, involverede bombningen af japanske byer fra starten den forsætlige målretning af boligområder. Bomberne indeholdt en meget høj andel af brændstoffer, med det formål at antænde de meget brændbare træhuse, der er almindelige i japanske byer, og derved generere ildstorme.