Skriv en fortsættelse til dette afsnit - Den iranske intellektuelle Muhammed Nakhshab er krediteret med den første syntese mellem shiisme og europæisk socialisme. Nakhshabs bevægelse var baseret på princippet om, at islam og socialisme ikke var uforenelige, da begge søgte at opnå social lighed og retfærdighed. Hans teorier var blevet udtrykt i hans bachelor-afhandling om etikens love. I 1943 grundlagde Nakhshab Bevægelsen for Gud-tilbedende Socialister, en af de seks oprindelige medlemsorganisationer i Nationalfronten. Organisationen blev grundlagt gennem en fusion af to grupperinger, Nakhshabs cirkel af gymnasieelever på Dar al-Fanoun og Jalaleddin Ashtiyani's cirkel af omkring 25 studerende på Det Tekniske Fakultet ved Teheran Universitet. Organisationen var oprindeligt kendt som Ligaen af patriotiske muslimer. Den kombinerede religiøse følelser, nationalisme og socialistiske tanker. Efter kuppet i 1953
Den islamiske socialisme i Iran tog en mere radikal drejning, med Irans folkemudsjahedin, der blev dannet i 1965, der blandede islamisk billedsprog og sprog med marxistiske ideer under indflydelse af Ali Shariati og engagerede sig i væbnet kamp mod regeringen i Shah of Iran, kulminerede i sin deltagelse i den iranske revolution, der styrtede Shah i 1979. Bevægelsen var dog utilfreds med den islamiske republik, der blev oprettet efter revolutionen, og tog til våben mod den nye regering.