Octavians prestige og, endnu vigtigere, hans legioners loyalitet var blevet styrket af Julius Cæsars arv fra 44 f.Kr., hvorved han officielt blev adopteret som Cæsars eneste søn og den eneste legitime arving til hans enorme rigdom. Antonius havde været den vigtigste og mest succesrige øverste officer i Cæsars hær ("magister equitum") og takket være sin militære rekord, hævdede en betydelig andel af den politiske støtte af Cæsars soldater og veteraner. Både Octavianus og Antonius havde kæmpet mod deres fælles fjender i frigørernes borgerkrig
som fulgte efter mordet på Cæsar.