Skriv en fortsættelse til dette afsnit - I Roms Quirinalpalads blev en ny pave valgt og indsat
i juni 1846: Den nye mand havde omhyggeligt undgået at give forpligtelser til nogen bestemt fraktion under valgprocessen og havde et bredt liberalt ry baseret på hans rekord som ærkebiskop af Spoleto. Han blev af dem, der ønskede at tro det, troet at være sympatisk til reformistisk politik, hvilket opmuntrede de florentinske demokrater til at intensivere deres aktiviteter. Mod slutningen af 1846 blev der organiseret et abonnement for at kunne tilbyde et æressværd til Giuseppe Garibaldi. Takket være sine bedrifter i Latinamerika var Garibaldi allerede en ikonisk figur for dem, der turde drømme om italiensk uafhængighed. Mordini fik æren af at aflevere sværdet til "Generalen" ved hans tilbagevenden til Italien. I løbet af de første måneder af 1847 var Mordini en af arrangørerne af talrige gadeprotester i Firenze, der havde til formål at opmuntre storhertugen til at vedtage "liberale" reformer i Toscana. Som advokat var han også ofte i retten, hvor han optrådte som forsvarsadvokat for anholdte demonstranter. I løbet af 1847 deltog han i de hemmelige møder i "Florentinske Revolutionære Komité" ("Comitato rivoluzionario fiorentino"), som fik støtte fra sin stadig mere indflydelsesrige ven Ferdinando Bartolommei. I september 1847 blev storhertugen overtalt til at oprette en nationalgarde ("Guardia Civica"), og Antonio Mordini meldte sig straks. Den 20. december 1847 blev han valgt til rang af kaptajn i det. Det var et tegn på tiden, at Giuseppe Mordini, hans far, samme dag blev indkaldt i Toscans nationalgarde med samme rang.