Skriv en fortsættelse til dette afsnit - Denne form for omkredsning, som grækerne kaldte ἀποτειχισμός og περιτειχισμός, blev anvendt af peloponneserne i belejringen af Plataea (Thucyd. ii.78, iii.20-23). Deres linjer bestod af to mure (tilsyneladende af græsplæne) på en afstand af 5 meter, som omringede byen i form af en cirkel. Mellem murene var belejringens hytter. Væggene havde kampvogne (ἐπάλξεις), og ved hver ti kampvogne var der et tårn, der med sin dybde fyldte hele rummet mellem murene. I midten af hvert tårn var der en passage for belejrerne. På ydersiden af hver mur var der en grøft (τάφρος). Denne beskrivelse svarer næsten nøjagtigt til den romerske måde at omringe, hvoraf nogle af de bedste eksempler er den i Karthago i det moderne Tunesien af Scipio (Appian, Punic. 119, &amp;c.), at Numantia i nutidens Spanien af Scipio (Appian, Hispan. 90), og Alesia
i nutidens Frankrig af Cæsar (Bell. Gall. vii. 72, 73). Tårnene i sådanne linjer lignede dem, der blev brugt til at angribe befæstede steder, men ikke så høje, og selvfølgelig ikke bevægelige. (Lipsius, de Milit. Rom. v.5, i Oper. iii. pp. 156, 157; Poliorc. ii.1, i Oper. iii.283).