Skriv en fortsættelse til dette afsnit - Mens felttoget i det sydvestlige Stillehav fortsatte, indledte amerikanske styrker en offensiv i det centrale Stillehav, der begyndte med slaget ved Tarawa i november 1943. USA indtog derefter japanske stillinger på Marshalløerne og Carolineøerne. I juni 1944 indledte USA et angreb på Saipan, i Marianaøerne, og fik kontrol over øen i begyndelsen af juli til pris af fjorten tusind tab. Som Slaget om Saipan fortsatte, vandt USA en stor sejr i Slaget om det Filippinske Hav, hvor de sænkede tre japanske hangarskibe. I juli 1944 mødtes Roosevelt med Nimitz og MacArthur, hvor han godkendte fortsættelsen af kampagnerne i det sydvestlige Stillehav og det centrale Stillehav. MacArthurs styrke ville fortsætte sin fremrykning mod Filippinerne, mens kampagnen i det centrale Stillehav ville arbejde sig frem mod Japan. USA landede.
på den filippinske ø Leyte i oktober 1944, hvilket fremprovokerede et japansk flåde svar, da de filippinske øer opretholdt en kritisk position på den japanske olieforsyningsrute fra det hollandske Ostindien. Den japanske flåde blev decimeret i det resulterende slag ved Leytebugten, som nogle gange hævdes at være "historiens største søslag". MacArthurs styrker sikrede sig kontrollen med Leyte i december og havde i vid udstrækning gentaget kontrollen med Filippinerne i marts 1945.