Denne massive landgreb i det nittende århundrede udløste snart en række bønderoprør i hele Mexico fra 1840'erne til den mexicanske revolution i 1910
" Forskeren Florencia Mallon har foreslået, at de indfødte samfund som reaktion på dette udviklede "sin egen populære liberalisme, en som anerkendte kommunale institutioner og ejendom, og som definerede statsborgerskab i termer, der ikke udelukkede kulturelt forskellige grupper". I den sidste halvdel af det nittende århundrede og begyndelsen af det tyvende århundrede, med den stigende udvikling af den nationale kapitalistiske økonomi og industrialiseringen, blev "indfødte samfund tvunget til at migrere til byerne" og "store gårde". Som et resultat af denne proces blev mange af dem afstammede, idet de "adopterede spansk som hovedsprog og opgav deres traditionelle følelse af etnisk identitet og skiftede deres troskab til den nationale identitet der blev konstrueret af den [mexikanske] stat". Det var i denne proces at "hele [indfødte] samfund også ændrede deres sprog og deres etniske selvidentifikation fra indianer til mestizo". Dette afspejles i statistikken fra den tid. Mens indianerne og mestizerne i 1808 blev anslået til at udgøre henholdsvis 60% og 23% af befolkningen, var dette i 1885 38% og 43%, og i 1921 var det 29% og 59%. Fra 1808 til 1921 anslås det, at ca. 3 millioner mennesker oplevede denne kulturelle og etniske omdannelse fra indianer til mestizo, hvilket var omkring 1/3 eller 1/4 af hele landets befolkning på det tidspunkt.