Udfyld følgende sætning: Myndighederne var åbenbart tilfredse med, at Crügers undervisning efter
Oprøret i 1953 skulle forblive "under radaren", men hans svar på første sekretær Khrustsjovs meget lange "hemmelige tale", der blev holdt til Sovjetunionens Kommunistiske Partis 20. kongres i den sidste uge af februar 1956, som gav detaljer om "Stain's forbrydelser" og blev uformelt udbredt over Østtyskland i løbet af 1956 og 1957, udløste til sidst en politisk nemesis. Mens den østtyske regering i første omgang forsøgte at bagatellisere hele sagen, var Crüger en af dem, der forsøgte at deltage i nogle gange ophedede diskussioner om de spørgsmål, der blev rejst i politiske møder organiseret af og på vegne af partiet på universitetet og kulturelle institutioner, som han var involveret i. Han opfordrede til, at politiske diskussioner på universitetet ikke skulle undertrykkes, med særligt fokus på Heinrich Saar, den nyudnævnte direktør for det universitetsinstitut, hvor han arbejdede, og som var kendt for at have været en anti-nazistisk aktivist og et offer for politisk forfølgelse i Hitler-årene. Han opfordrede til at overvinde partiets dogmatiske modstand mod forsøg på at udvide den demokratiske praksis inden for partiet. Diskussionerne nåede aldrig frem til konkrete, uigenkaldelige forslag, men han var også åbenhjertig i sin kritik af hans akademiske kollega Bernhard Steinbergers genanholdelse i november 1956 og den officielle strategi med den brutale presseforvrængning, som regeringen derefter udsatte Steinberger for. Den 5. december 1956 henvendte Crüger endog et brev til partiets centralkomité, hvor han argumenterede for Steinbergers sag og insisterede på hans uskyld. Sidstnævnte blev markeret for den nationale leder (og førstepartisekretær), Walter Ulbricht.