Ikke desto mindre fortsatte rivaliseringen mellem ELAS og de republikanske EDES- og EKKA-grupper, og den 14. april 1944 blev EKKA-styrkerne angrebet af ELAS. 5/42 Evzones Regiment holdt ud i tre dage, men blev derefter tvunget til at trække sig tilbage. En række mænd formåede at flygte og krydse Korinthbugten til Peloponnes. De fleste blev dog tilbage med oberst Psarros, blev taget til fange og senere henrettet. Det er stadig omdiskuteret, om Psarros blev dræbt under slaget eller i fangenskab. Begivenheden forårsagede et stort chok i den græske politiske scene, da Psarros var en velkendt republikaner, patriot og anti-royalist. EAM-ELAS' tilsyneladende beslutsomhed om at monopolisere modstandsbevægelsen forårsagede bekymringer om dets efterkrigsmæssige intentioner, hvilket førte til en mere beslutsom modstand fra de andre modstandsgrupper og det politiske etablissement før krigen. Begivenheden betragtes som en forløber for den græske borgerkrig, der brød ud et år senere (se Dekemvriana
)