Skriv en fortsættelse til dette afsnit - I det mindste for politiske fanger var fængselslivet betydeligt hårdere i Den Islamiske Republik end under Pahlavismen ifølge dem, der havde smagt begge dele. "En, der overlevede begge lejligheder, skriver at fire måneder under [værten] Asadollah Ladjevardi kostede det samme som fire år under SAVAK. Politiske fanger blev "uophørligt bombarderet med propaganda fra alle sider... radio og fjernsyn... højttalere, der lød højt i alle celler, selv i isolationsceller og 'kisterne' [hvor nogle fanger blev holdt]... ideologiske møder". Ethvert læsestof af sekulær natur, såsom vestlige romanforfattere, eller endda religiøst materiale, der ikke var ideologisk i overensstemmelse med Den Islamiske Republik, såsom værker af Ali Shariati, blev forbudt. I Evin-fængslet var den persiske Nowruz-festelse i det mindste forbudt. I fængselslitteraturen fra Pahlavi-æraen var de tilbagevendende ord 'keder' og'monotoni'. I den islamiske republik var de 'frygt', 'død', 'terror', 'horror' og oftest'mareridt' ("kabos")". I 2000'erne var fængselslivet betydeligt bedre, selv om tortur stadig blev udført på politiske fanger (selv angiveligt kriminelle). Men efter det kontroversielle valg i 2009
, har situationen for politiske fanger angiveligt forværret sig.