Skriv en fortsættelse til dette afsnit - Som krigen udviklede sig, udviklede slaget om Storbritannien sig fra en kamp om luftoverherredømme til strategiske og luftbombardementer af London, Coventry og andre britiske byer. Som gengældelse for dette oprettede briterne RAF Bomber Command, som var i stand til at levere mange tusinde tons bomber på et enkelt mål, på trods af de store første bomber-katastrofer i 1940. Bomberstyrken blev derefter udøvet af Arthur Travers Harris i et forsøg på at bryde tysk moral og opnå den overgivelse, som Douhet havde forudsagt 15 år tidligere. USA sluttede sig til krigen, og USAAF forstærkede kampagnen i høj grad ved at bringe det ottende luftvåben ind på den europæiske scene. Mange byer, både store og små, blev næsten ødelagt af de allieredes bombeangreb. Köln, Berlin og Hamburg
og Dresden er blandt de mest berygtede, de sidste to udvikler ildstorme. W. G. Sebalds bog "On the Natural History of Destruction" kommenterer bomberne på tyske byer og spørger hvorfor de ikke spiller en større rolle i den tyske nationale bevidsthed, og hvorfor praktisk talt ingen tyske forfattere har skrevet om begivenhederne. På trods af manglen på litterær dækning udviklede en filmstil, rubbelfilmen, der blev optaget blandt byens ruiner og skildrede de grusomme liv hos dem, der måtte genopbygge de ødelagte byer, i årene efter afslutningen af Anden Verdenskrig.