I første halvdel af 1945 sluttede Maria Schmitz sig til de millioner, der flygtede fra Berlin mod vest. Hun endte i Recklinghausen (nord for Essen og Dortmund), hvor hun reorganiserede det, der kortvarigt blev et nyt (vesttysk) nationalt hovedkvarter for den tyske hær. (Forbuddet fra 1937 var blevet ophævet efter kollapsen af
af Hitler-regimet.) Stadig under hendes formandskab flyttede VkdL sit nationale hovedkontor igen til en mere permanent placering i Essen i 1949. Under Schmitz udviklede VkdL sig fra at være et fortalerorgan til at blive en uddannelsesinstitution i sig selv, der skabte programmer for uddannelse, uddannelse og skolepolitik. En særlig prioritet for Schmitz var etableringen af pædagogiske akademier som steder for læreruddannelse og mere specifikt støtte til akademisk uddannelse af kvinder.