For at kunne bekæmpe oprøreren var Basilius og hans ledende minister, parakoimomenos Basilius Lekapenos, imidlertid blevet tvunget til at kalde general Bardas Phokas den Yngre, som var nipon af kejser Nikephoros II, tilbage fra eksil i 978 og udnævne ham til øverstkommanderende over hæren i øst. Efter sin sejr over Skleros begyndte Fokas og hans tilhængere nu at sammensværge for at vælte kejseren. Konflikten brød ikke ud med det samme, men begge sider kom til enighed om, hvad historikeren Mark Whittow kalder en "kold krig". I 985 greb kejseren først til handling ved at afskedige eller nedgradere en række østlige generaler loyale over for Fokas-klanen: Bardas Fokas selv blev nedgraderet til "doux" af Antiokia, og Eustathios Maleinos blev udskrevet fra hæren. I 986, dog efter den ydmygende nederlag af Basil selv af bulgarerne på
Trajans porte og Skleros' tilbagevenden fra eksil i Bagdad, blev kejseren tvunget til at genudnævne Bardas Phokas som øverstbefalende for Østen. Phokas narrede snart Skleros til et møde og satte ham under arrest, men nu var den afgørende konflikt om tronen uundgåelig: den 15. august eller den 14. september 987, i Maleinos' hus i Charsianon-temaet, proklamerede de forsamlede førende aristokratiske familier Phokas som kejser.