Octavians prestige og, endnu vigtigere, hans legioners loyalitet var blevet styrket af Julius Cæsars arv fra 44 f.Kr., hvorved han officielt blev adopteret som Cæsars eneste søn og den eneste legitime arving til hans enorme rigdom. Antonius havde været den vigtigste og mest succesrige øverste officer i Cæsars hær ("magister equitum") og takket være sin militære rekord, hævdede en betydelig andel af den politiske støtte af Cæsars soldater og veteraner. Både Octavian og Antony havde kæmpet mod deres fælles fjender i
Befriernes borgerkrig efter mordet på Cæsar.