Under influenzapandemien i 1918 pålagde den daværende guvernør for Amerikansk Samoa, John Martin Poyer, en fuldstændig beskyttelsessekwestration af øerne fra alle indkommende skibe, hvilket med succes forhindrede influenza i at inficere befolkningen og dermed opnå nul dødsfald inden for territoriet. I modsætning hertil er det naboland New Zealand-kontrollerede
Vestlige Samoa var blandt de hårdest ramte, med en infektionsrate på 90% og over 20% af de voksne, der døde af sygdommen. Denne fiasko fra New Zealands regerings side med at forebygge og inddæmme den spanske influenza genoplivede efterfølgende samoanske anti-koloniale følelser, som førte til landets endelige uafhængighed.