Skriv en fortsættelse til dette afsnit - Kort efter den sovjetiske intervention i Afghanistan, indkaldte militærlederen general Muhammad Zia-ul-Haq til et møde med højtstående militære medlemmer og teknokrater i hans militærregering. På dette møde bad general Zia-ul-Haq hærchefen general Khalid Mahmud Arif (veteran fra 1965 og 1971-krigen) og formanden for de fælles stabschefer admiral Muhammad Shariff (som blev taget til krigsfange af Indien under Bangladeshs befrielseskrig i 1971) om at lede et specialiseret civil-militært team til at formulere en geo-strategi for at imødegå den sovjetiske aggression. På dette møde talte den daværende generaldirektør for "ISI", generalløjtnant Akhtar Abdur Rahman, for en idé om en hemmelig operation i Afghanistan ved at bevæbne de islamiske ekstremister, og han blev højlydt hørt sige: "Kabul må brænde! Kabul skal brænde!" Hvad Pakistan angår, var den sovjetiske krig med islamistiske mujaheddin en fuldstændig hævn i gengældelse for Sovjetunionens langvarige støtte til den regionale rival, Indien, især under krigen i 1971, som førte til tabet af
af Østpakistan.