Efter invasionen i 1940 blev Isolani og hendes datter, ligesom flere tusinde andre flygtninge fra Hitlers Tyskland, beordret til at melde sig hos kommunalmyndighederne. De blev identificeret som fjendtlige udlændinge, og kvinderne blandt dem blev samlet og tilbageholdt i Vélodrome d'Hiver (sportstadion) i det centrale Paris. (Mændene blev taget hver for sig til Buffalo Stadium.) De blev holdt i ca. to uger i velodromet under stadig mere usundt forhold, og blev derefter transporteret til den sydlige halvdel af Frankrig, som i de næste par år ville blive regeret under en marionettestyrelse fra Vichy, der nyder et større (selv om det gradvist faldende) niveau af autonomi end den nordlige halvdel af Frankrig, som blev placeret under direkte tysk militær administration med virkning fra juni 1940.
- Hvad? De flygtninge, der blev interneret, var næsten alle jøder eller kommunister (eller begge dele). I begyndelsen af juni 1940 blev de transporteret med tog til forskellige interneringslejre i Vichy-Frankrig, langt mod syd. Isolani og hendes datter blev bragt til lejren i Gurs, som var blevet hastigt oprettet et par år tidligere for at rumme besejrede anti-Franco "brigadister", der vendte tilbage til nord efter den spanske borgerkrig. Nu blev det genanvendt som en interneringslejr for tyske kvinder flygtninge fra Hitler. I 1940 var der stadig ikke sikret det samme sikkerhedsniveau som i interneringslejre i krigstid, men dens yderst afsidesliggende beliggenhed omgivet af høje bjerge gjorde det stadig en udfordring at flygte ud over den meget lille landsby Gurs. Ikke desto mindre var forholdene i lejren forfærdelige med hensyn til hygiejne og boliger. I løbet af den første sommer undslap mange af de kvinder der var interneret i lejren, ganske enkelt ved at gå ud af lejren og fortsætte ned ad bjergene forbi landsbyen.