Skriv en fortsættelse til dette afsnit - Den bosniske krise
Den italiensk-tyrkiske krig i 1908 og Balkankrigene i 1912 og 1913 øgede spændingerne i Europa betydeligt, hvilket førte til opsplitning af store dele af det osmanniske rige. Disse konflikter gav baggrunden for et stort flådeudvidelsesprogram i Østrig-Ungarn, som fik bred støtte i de østrigske og ungarske parlamenter. Admiral Anton Haus, dengang øverstkommanderende for flåden (tysk: "Marinekommandant") brugte den voksende risiko for krig med Østrig-Ungarns nominelle allierede, Italien, til at presse sit byggeprogram. Den 5. oktober 1913 præsenterede Haus et nyt femårigt byggeprogram, der krævede fire superdreadnoughts til at erstatte de aldrende s, samt tre spejderkrydsere, seks destroyere, to flodmonitorer og et forsyningsskib. De spejderkrydsere i denne plan ville i sidste ende danne designet af "Ersatz Zenta"-klasse krydser. Haus anslog omkostningerne til dette program til over 420 millioner krone. Som en del af sit byggeprogram planlagde flåden at bygge tre krydsere og vedtog en hemmelig byggeplan den 12. januar 1914, som krævede, at det første skib skulle lægges ned den 1. juli 1914, efterfulgt af de to andre den 1. juli 1915. Det første skib skulle være færdigt den 31. december 1917, med det andet og tredje skib den 31. december 1918. Alle tre skibe skulle være færdige og indsat i den østrig-ungarske flåde i 1919.