Skriv en fortsættelse til dette afsnit - Lejren var på dette tidspunkt desperat overfyldt: Tyfus var udbredt. Helene Overlach var stadig ikke fysisk robust, og hendes helbred forværredes nu foruroligende. Krigsmassakren havde gjort Tyskland til et land med en særlig mangel på arbejdskraftige arbejdere, hvilket medførte, at det daglige administrative arbejde i koncentrationslejrene i stigende grad blev udført af udvalgte indsatte. I begyndelsen af 1945, da Overlach tilsyneladende ikke ville overleve, arrangerede kammeraterne for, at Helene Overlach og en anden tysk kommunist blev inkluderet i en gruppe polske fanger, der blev sendt til Sverige (som var neutral i krigen) til frigivelse, i henhold til en ordning, der synes at have været forbundet med "White Buses" -ordningen, der for nylig blev forhandlet af Røde Kors. Hendes kammerater fandt også en måde at arrangere et falsk navn og de identitetspapirer, der var nødvendige for Overlach, for at forblive uopdaget blandt de polske kvinder. Selv om der ikke længere var nogen tvivl om, at
Krigen var nært forestående, da busserne, der transporterede kvinderne, forlod Ravensbrück den 25. april 1945, og kampene omkring Berlin var stadig intense. De ankom imidlertid til Malmö den 1. maj 1945. Den gruppe af indsatte, der skulle løslades, som omfattede Overlach og hendes kammerat, var blevet transporteret ikke med bus, men med tog: da de polske kvinder bemærkede, at der var to tyskere skjult blandt dem, ville de smide "fascisterne" ud, men de blev på en eller anden måde afskrækkede.