Skriv en fortsættelse til dette afsnit - På grund af sit had mod Napoleon erklærede den svenske konge Gustav IV Adolf krig mod Frankrig - mod råd fra sine rådgivere - og gik ind i den tredje koalitionskrig den 31. oktober 1805; efter at have været neutral i flere år siden begivenhederne i den franske revolution. Det første år af krigen viste sig at være en stor skuffelse for svenskerne, da kun halvhjertede forsøg blev gjort af den svenske konge for at fremme sine positioner, kombineret med flere afgørende nederlag for hans allierede
- Hvad? Yderligere tilbageslag fandt sted i slutningen af 1806, under krigen i den fjerde koalition, da 1.000 ubevæbnede svenske soldater blev tvunget i fangenskab i slaget ved Lübeck, da de blev fanget i processen med at sejle væk mod Stralsund. I begyndelsen af 1807, da svenskerne under Hans Henric von Essen forblev passive inden for svensk Pommern, krydsede en fransk hær under Édouard Mortier den svenske grænse med 12.000 mænd og indledte efterfølgende en blokade af Stralsund den 30. januar efter noget svensk modstand. Svenskerne havde omkring 13.000 mænd i Stralsund og på den vigtige ø Rügen, herunder en Landwehr på 3.000 mænd.