Skriv en fortsættelse til dette afsnit - Den 12. februar 1912, efter runder af forhandlinger, udstedte Longyu et kejserligt edikt, der medførte abdikation af barnets kejser Puyi. Dette bragte enden på over 2000 års kejserlig Kina og indledte en længere periode med ustabilitet domineret af krigsherrenes fraktionalisme. De uorganiserede politiske og økonomiske systemer kombineret med en udbredt kritik af kinesisk kultur førte til spørgsmål og tvivl om fremtiden. Nogle Qing-loyalister organiserede sig som et "Royalist Party", og forsøgte at bruge militant aktivisme og åbne oprør for at genoprette monarkiet, men uden held. I juli 1917 var der et mislykket forsøg på at genoprette Qing-dynastiet ledet af Zhang Xun, som hurtigt blev vendt af republikanske tropper. Puyi fik lov til at bo i Den Forbudte By efter hans abdikation, indtil Pekingkuppet skete i 1924, hvor general Feng Yuxiang tvang Puyi til at flytte ud af Den Forbudte By. Puyi flyttede derefter til den japanske koncession i Tianjin. I 1930'erne invaderede Japans imperium det nordøstlige Kina og grundlagde Manchukuo i 1932, med Puyi som kejser. Efter invasionen
Manchukuo faldt i 1945.