På den vestlige front blev de konfødererede styrker, under kommando af general Albert S. Johnston, tvunget til at opgive Kentucky og meget af det centrale og vestlige Tennessee efter tabet af Fort Donelson og Fort Henry i februar. Indtagelsen af de to fæstninger gjorde Unionens øverstbefalende i kampene, generalmajor Ulysses S. Grant, til en national helt. Johnston, efter en plan foreslået af hans næstkommanderende general P. G. T. Beauregard, koncentrerede så mange styrker som muligt nær Corinth, Mississippi og angreb Grants Army of the Tennessee nær Shiloh Church
- Hvad? Selv om det lykkedes at drive Unionshæren næsten ind i Tennessee-floden den 6. april, blev Johnston dødeligt såret under slaget, mens Grant blev forstærket i løbet af natten af Army of the Ohio, under kommando af generalmajor Don Carlos Buell. Grant førte derefter et modangreb den følgende morgen og drev de konfødererede fra feltet, som derefter trak sig tilbage til deres base i Korinth. Generalmajor Henry W. Halleck overtog kommandoen over Unionens styrker, der opererede i det vestlige Tennessee, og rykkede frem til Korinth, hvor begge hære slog sig ned i en måned lang belejring. I frygt for, at et fuldskala angreb fra Unionens side på de konfødererede forsvar var forestående, evakuerede Beauregard Korinth om natten den 29. maj 1830 uden at Hallecks styrker fandt ud af det før den følgende morgen.