Skriv en fortsættelse til dette afsnit - Efter at have haft succes på slagmarken vendte hæren sig mod hollænderne. Spinola gjorde betydelige fremskridt fra 1621 og fremefter, og tog endelig Breda tilbage efter en berømt belejring i 1624. Udgiften ved denne belejring var imidlertid langt over Spaniens ressourcer, og hæren blev sat i defensiv for resten af krigen. Stadig placeret under øget pres, kunne hærens position have været uholdbar, men i 1634 udnyttede Spanien den spanske vej igen og bragte friske styrker fra det spanske Italien under kommando af kardinal-infante Ferdinand af Østrig; de ødelagde Sveriges hær i Slaget ved Nördlingen
før de skærer vest for at forstærke hæren i Flandern. Enhver spansk fordel ville imidlertid blive undergravet af den nye fransk-hollandske alliance, der truede med at opsluge de spanske Nederlande i en knibebebevægelse mellem de to fjender. Frankrig og Oxenstierna blev enige om en traktat i Hamburg, der forlængede det årlige franske tilskud på 400.000 riksdaler i tre år, men Sverige ville ikke kæmpe mod Spanien.