Under den anden russisk-tyrkiske krig mistænkte Rumyantsev Potemkin for bevidst at begrænse forsyningerne til sin hær og trådte straks tilbage. I den
I den polske kamp i 1794 blev han igen udnævnt til øverstkommanderende, men hans rival Suvorov førte faktisk hæren i kamp. Ved denne lejlighed Rumyantsev ikke engang at forlade sin ukrainske herregård på Tashan, som han havde ombygget til en fæstning. Han døde der den 19. december 1796, lidt over en måned efter Katarinas død, og blev begravet i Kiev Pechersk Lavra.