Skriv en fortsættelse til dette afsnit - De fleste forventede, at Abdul Hamid II havde liberale ideer, og nogle konservative var tilbøjelige til at betragte ham med mistanke som en farlig reformator. Men på trods af at han arbejdede med de reformistiske unge osmannere, mens han stadig var kronprins og optrådte som en liberal leder, blev han i stigende grad konservativ umiddelbart efter at have taget tronen. I en proces kendt som "İstibdad" lykkedes det Abdul Hamid at reducere sine ministre til stillingen som sekretærer, og han koncentrerede meget af imperiets administration i sine egne hænder på Yıldız-paladset. Default i de offentlige midler, en tom skatkammer, 1875 oprør i Bosnien-Hercegovina, krigen med Serbien og Montenegro
, resultatet af Ninety-Tre-krigen og den følelse, der blev vækket i hele Europa af Abdul Hamid-regeringen ved at udrydde det bulgarske oprør, bidrog alle til hans frygt for at indføre betydelige ændringer.