Ved udbruddet af den franske revolution blev de schweiziske tropper, som i det mindste nominelle udlændinge, stadig betragtet som mere pålidelige end deres franske kolleger i en tid med borgerlige uroligheder. Derfor udgjorde schweiziske regimenter en betydelig andel af de kongelige tropper, der blev indkaldt til Paris af Ludvig XVI i begyndelsen af juli 1789. En gruppe schweiziske grenaderer fra Salis-Samade-regimentet blev sendt for at forstærke garnisonen i Bastille-fængslet, kort før det blev belejret af pøbelmobben.
- Hvad? De schweiziske og andre kongelige tropper blev efterfølgende trukket tilbage til deres grænse garnisoner. I løbet af de næste år stod Ernest Regiment især over for en række sammenstød med lokale borgere, der kulminerede i et to-dages slag med Marseilles' milits i 1791. Dette tegn på voksende folkelig vrede mod schweizerne fik kantonen Bern til at kalde det afvæbnede regiment tilbage. Et andet schweizisk regiment, Chateauvieux, spillede en stor rolle i Nancy-affæren (mynderi) i 1790 og 23 af dets soldater blev henrettet efter retssag af deres egne schweiziske officerer. Den schweiziske garde forblev dog loyal og blev massakreret den 10. august 1792, da pøbelen angreb Tuilerierpaladset, selv om Ludvig XVI allerede havde forladt bygningen. De elleve schweiziske infanteriregimenter blev opløst i henhold til et dekret vedtaget af den franske forsamling den 20. august 1792. Over tre tusind schweiziske soldater blev individuelt overført til franske enheder og fortsatte i tjeneste. Men mange af dem vendte tilbage til Schweiz, hvor der måtte træffes foranstaltninger til at give dem hjælp og genindsætte dem i det landlige samfund, hvorfra de fleste var kommet.