William mistroede udlændinge, især franskmænd, hvilket han anerkendte som en "fordom". Han mente også stærkt, at Storbritannien ikke skulle blande sig i andre nationers interne anliggender, hvilket bragte ham i konflikt med den interventionistiske udenrigsminister, Lord Palmerston. William støttet
Den belgiske uafhængighed og, efter at uacceptable hollandske og franske kandidater blev fremsat, favoriserede prins Leopold af Sachsen-Coburg og Gotha, enkemanden til sin niece, Charlotte, som kandidat til den nyoprettede belgiske trone.