Omkring år 125 f.Kr. erobres det sydlige Frankrig af romerne, der kalder denne region "Provincia Romana" ("romersk provins"), som udviklede sig til navnet Provence på fransk. Brennus' plyndring af Rom blev stadig husket af romerne, da Julius Cæsar erobrede resten af Gallien. I begyndelsen mødte Cæsar ikke meget gallernes modstand: De omkring 60 stammer der udgjorde Gallien kunne ikke forene sig og besejre den romerske hær, hvilket Cæsar udnyttede ved at sætte den ene stamme mod den anden. I 58 f.Kr. besejrede Cæsar den germanske stamme Suebi, som blev ledet af Ariovistus. Året efter erobrede han de belgiske gallere efter at have påstået at de havde konspireret mod Rom. Sejren fortsatte med en sejrtriumf mod venetierne i 56 f.Kr. I 53 f.Kr. opstod en forenet gallisk modstandsbevægelse under Vercingetorix for første gang. Cæsar belejrede den befæstede by Avaricum (Bourges) og brød igennem forsvaret efter 25 dage, hvor kun 800 af de 40.000 indbyggere formåede at flygte. Han belejrede derefter Gergovia, Vercingetorix' hjemby, og led et af de værste nederlag i sin karriere, da han måtte trække sig tilbage for at undertrykke et oprør i en anden del af Gallien. Efter at være vendt tilbage omringede Cæsar Vercingetorix ved Alesia
I 52 f.Kr. Bybefolkningen blev sultet til underkastelse, og Cæsars unikke defensive jordværker, der stod frem mod byen og væk fra den for at stoppe en massiv gallisk hjælpestyrke, tvang til sidst Vercingetorix til at overgive sig. Gallerkrigen var forbi.