Skriv en fortsættelse til dette afsnit - Fox hilste den franske revolution i 1789 velkommen, idet han fortolkede den som en sen kontinental efterligning af Storbritanniens herlige revolution i 1688. Som svar på stormen på Bastillen
Den 14. juli erklærede han berømt: "Hvor er det den største begivenhed, der nogensinde er sket i verden! og hvor er det det bedste!" I april 1791 sagde Fox til underhuset, at han "beundrede Frankrigs nye forfatning, der blev betragtet som det mest forbløffende og herlige bygning af frihed, der var blevet rejst på grundlaget for menneskelig integritet i enhver tid eller land". Han var derfor noget forvirret over sin gamle Whig-ven Edmund Burkes reaktion på de dramatiske begivenheder på den anden side af Den Engelske Kanal. I sit værk "Reflections on the Revolution in France" advarede Burke om, at revolutionen var et voldeligt oprør mod traditionen og den rette autoritet, motiveret af utopiske, abstrakte idéer, som ikke var forbundet med virkeligheden, og som ville føre til anarki og i sidste ende diktatur. Fox læste bogen og fandt den "i meget dårlig smag" og "fordelagtig for Tory principper", men undgik at trykke på sagen i et stykke tid for at bevare sit forhold til Burke. De mere radikale Whigs, som Sheridan, brød med Burke lettere på dette tidspunkt.