En artikel af Andrei P. Tsygankov om lederartikler i "The New York Times", "The Washington Post" og "The Wall Street Journal" relateret til russisk indenrigspolitik fra 2008 til 2014 fandt, at lederartiklerne havde et overvældende negativt syn på den russiske regering, baseret på spørgsmål som "valg, opposition og mindretalsrettigheder, retssystemet, beskyttelse af ejendomsrettigheder, mediefrihed, udvikling af ngo'er og civilsamfund, beskyttelse af borgere mod kriminalitet og terrorisme, mekanismer for magtoverførsel, holdninger af Putin og Medvedev, og relationer med vestlige nationer". Tsygankov hævdede, at lederne undlod at afspejle "neutrale og positive rammer, såsom dem, der understreger landets relative fremskridt eller objektive vanskeligheder i dens udvikling". I modsætning hertil hævdede James Nixey fra Russia and Eurasia Programme ved Chatham House, at retfærdig rapportering ikke kræver falsk ækvivalens mellem russiske og vestlige handlinger, og at den negative dækning af Rusland var forståelig i betragtning af dets opførsel på Krim, Georgien og Ukraine.
, og Syrien, og dets dårlige menneskerettighedshistorie. Piers Robinson hævder, at både russiske medier og vestlige medier er partiske, og skriver, at "de almindelige medier, uanset hvor de er baseret, er almindeligt anerkendt for at være overdrevent respektfulde over for politisk og økonomisk magt, og det betyder som forbrugere af nyheder".