Kortfattet artikel:  En ung dreng havde brug for noget, som kun hans lokale pub kunne give ham. Filmet hjemme i London, 20-måneders dreng ved navn Max står foran sin mor med tårer strømmende ned ad hans kinder. Han opfordrer hende og sin far til at tage ham med til den lokale pub - hvor han sædvanligvis får slik og varm chokolade - i stedet for til lægen. Barnet står foran sin mor og græder, tydeligvis skuffet over at skulle gå til lægen. Efter at have ladet ham få vejret igen, beder hans mor ham om at fortælle sin far - som formodentlig er modtageren af optagelsen - hvorfor han græder. Den unge mand vælger at ignorere hendes spørgsmål og fortsætter med at græde, så hans mor spørger ham: "Hvor vil du hen?" Drengen svarer med det temmelig stumpe og humoristiske svar, <unk>Pub<unk>, til hvilket hans mor svarer: <unk>Nej, men vi er nødt til at gå til lægerne.<unk> Max nægter at give efter, og foreslår at de to går på pub, indtil hans mor tilbyder et kompromis. Når hans mor spørger Max, hvor han vil hen, svarer han morsomt med "pub". Hun siger: "Okay, ved du hvad? Når far kommer hjem, spørger vi ham. Vi spørger ham, om du kan gå til pubben senere. Selv om den unge ikke er helt overbevist om hendes svar, minder han straks sin mor om at hun skal spørge. Ifølge Max' far, Oliver Bath, tager han normalt sin søn ud af huset og ned til den lokale pub for at give Max' mor lidt fred og ro. Han sagde: "Jeg får altid en øl, og Max får altid sin varm chokolade". <unk>Tro mod Pavlovs principper forbinder hans hund Max nu slik og varm chokolade med pubben. Jeg gætter på, at han vil føle det samme, når han bliver ældre, men hans valg af chokolade vil skifte til hans valg af tøndeale.
Den 20 måneder gamle Max er ubarmhjertig i sine krav om at besøge pubben. Hans mor foreslår, at de går på pubben senere på dagen. Far siger, at han forbinder pubben med slik og varm chokolade.