Skriv en fortsættelse til dette afsnit - Familien flygtede til sidst til Madrid i juli 1936. Da familien ankom, var byen besat af republikanske styrker, der havde modstået et forsøg på invasion fra nationalisterne. Men i oktober besluttede nationalistiske styrker at belejre byen.
Julián blev indkaldt i den republikanske reserve og ledte et muldyrshold, der transporterede forsyninger. I mellemtiden flygtede Bahamontes sammen med sin mor og søstre til landsbyen Villarrubia de Santiago på grund af de intensiverende luftangreb i Madrid. Efter krigen blev de forenet med Julián, men familien fortsatte med at kæmpe; da han havde været med republikanerne, den tabende side, modtog Bahamontes' far ingen pension, og han blev tvunget til at bryde sten til vejbyggeri for at tjene nok penge til familien. Den unge Bahamontes tog til tyveri for at forsørge sig selv og sin familie; han sprang fra en bro over en vej ind i lastbilers vognvogne før han fyldte en pose med mad fra vognvognen. Han gravede også levende ammunition ud af borgerkrigens skyttegrave for at sælge som skrot.