Hartmann var også medlem af den unge kommunistiske modstandsgruppe "Der Soldatenrat", opkaldt efter den, der var opstået i Tyskland efter den foregående "verdenskrig". Andre medlemmer af gruppen inkluderet, Leopoldine Kovarik og De ville alle, ligesom Hartmann, være blevet dømt til døden og henrettet inden krigen var slut.
- Hvad? Gruppen havde sin egen "underjordiske" avis, der var dedikeret til at opfordre de værnepligtige og andre i hæren til at desertere fra den tyske hær og krydse grænsen for at slutte sig til den sovjetiske hær. Det var Hartmann, der komponerede brevet - beskrevet i nogle kilder som en løbeseddel - som hun henvendte til medlemmer af hæren. Hun organiserede den storstilede produktion af kopier og koordinerede deres distribution. Et tidligt forsøg på at distribuere brevene ved hjælp af de mislykkedes, da de blev blokeret. Det viste sig at nøglen til at afblåse posttjenesten var at kunne identificere hver enkelt soldat ved hans unikke "militære postreferencenummer" ("Feldpostnummer"). På dette tidspunkt var hendes partner, Rudolf Masl, i Norge, hvor han var blevet indkaldt til militærtjeneste på frontlinjen. Han var i stand til at skaffe og videregive de nødvendige individuelle referencenumre for mere end tusind soldater i tjeneste. Disse overleverede han, da han var hjemme på ferie i Wien i efteråret 1941.