Efter den første deling af Polen i 1772, i et forsøg på at styrke det betydeligt svækkede Commonwealth, iværksatte kong Stanisław August Poniatowski en række reformer for at forbedre Polens militære, politiske system, økonomi og samfund. Disse reformer nåede deres højdepunkt med vedtagelsen af maj-konstitutionen i 1791, som etablerede et konstitutionelt monarki med adskillelse i tre regeringsgrene, styrkede bourgeoisiet og afskaffede mange af adelens privilegier samt mange af de gamle livegenskabslove. For at styrke Polens internationale stilling underskrev kong Stanislaus desuden den polsk-preussiske pagt i 1790 og gav yderligere områder til Preussen i bytte for en militær alliance. I vrede over de reformer der blev betragtet som farlige og i jakobiner-stil, invaderede Rusland Polen i 1792, og dermed indledte man krigen for at forsvare forfatningen
- Hvad? Opgivet af sine preussiske allierede og forrådt af polske adelige, der ønskede at genoprette de privilegier, de havde mistet under maj-konstitutionen, blev Polen tvunget til at underskrive den anden deling af Polen i 1793, som afstod Dobrzyn, Kujavia og en stor del af Storpolen til Preussen og alle Polens østlige provinser fra Moldavien til Livland til Rusland, hvilket reducerede Polen til en tredjedel af dens oprindelige størrelse før den første deling.