Skriv en fortsættelse til dette afsnit - I 1031 blev Edessa overgivet til byzantinerne under George Maniakes af dets arabiske guvernør. Det blev generobret af araberne, og derefter successivt holdt af grækerne, armenierne, Seljuk-dynastiet (1087), korsfarerne (1098), der etablerede her Grevskabet Edessa og holdt byen indtil 1144, da den igen blev erobret af Imad ad-Din Zengi, og de fleste af dens indbyggere blev angiveligt slagtet sammen med den latinske ærkebiskop (se Belejringen af Edessa
) Vi kender disse begivenheder først og fremmest gennem den armenske historiker Mattæus, der var født i Edessa. I 1144 havde byen en armensk befolkning på 47.000. I 1146 blev byen kortvarigt generobret af korsfarerne og tabt efter et par dage. Steven Runciman siger: "Hele den kristne befolkning blev drevet i eksil [og] den store by, der hævdede at være det ældste kristne samfund i verden, blev efterladt tom og øde, og den er aldrig kommet sig til denne dag".