Erobringen af Bagdad og kalifens død i 1258 indledte afslutningen på det abbasidiske kalifat og annekterede dets territorier til det mongolske imperium, bortset fra Mamluk Egypten og størstedelen af Arabien. Da khaganen (eller den store khan) af det mongolske imperium, Möngke Khan, døde i 1259, blev enhver yderligere ekspansion af Hulegu stoppet, da han måtte vende tilbage til den mongolske hovedstad Karakorum for valget af en ny khagan. Hans fravær resulterede i det første nederlag for mongolerne (af mamelukkerne) under slaget ved Ain Jalut
I 1260. Spørgsmålene begyndte at opstå, da mongolerne blev mere og mere ude af stand til at nå til enighed om, hvem der skulle vælge khagan. Derudover opstod der samfundsmæssige sammenstød mellem traditionalister, der ønskede at bevare deres nomadiske kultur, og mongoler, der bevægede sig mod stillesiddende landbrug. Alt dette førte til imperiets opsplitning i 1260. Hulegu udskilte sit område i Mellemøsten til det uafhængige Ilkhanat, som omfattede det meste af Armenien, Anatolien, Aserbajdsjan, Mesopotamien og Iran.