Den anglo-irakiske traktat blev underskrevet hovedsagelig på grund af de anstrengende bestræbelser fra folkene i de tidligere osmanniske provinser, en koalition af både sunni- og shia-arabere. Hovedcentre for oprør under det, der senere blev kaldt den "store irakiske revolution" i 1920
inklusiv Bagdad, Najaf og Karbala. Oprøret i Karbala blev antændt af en "fatwa" udstedt af den store mujtahid, Imam Shirazi. Denne "fatwa" gjorde bemærkningen om, at det var i strid med islams principper for regionen at blive regeret af briterne, der ikke praktiserede islam. "Fatwaen" beordrede en jihad mod de britiske besættelsesstyrker.