Skriv en fortsættelse til dette afsnit - På trods af sin militære styrke gjorde imperiet få bestræbelser på at udvide sit allerede store omfang; den mest bemærkelsesværdige er erobringen af Storbritannien, der blev påbegyndt af kejser Claudius (47), og kejser Trajans erobring af Dacia (101<unk>102, 105<unk>106). I det 1. og 2. århundrede blev romerske legioner også brugt i intermitterende krigsførelse med de germanske stammer mod nord og det partiske rige mod øst. I mellemtiden krævede væbnede oprør (f.eks. det hebraiske oprør i Judæa) (70) og korte borgerkrige (f.eks. i 68 e.Kr. de fire kejseres år) legionernes opmærksomhed ved flere lejligheder. De halvfjerds år lange jødisk-romerske krige i anden halvdel af det første århundrede og første halvdel af det andet århundrede var usædvanlige i deres varighed og vold. Det anslås at 1.356.460 jøder blev dræbt som følge af det første jødiske oprør
; Det andet jødiske oprør (115<unk>117) førte til død af mere end 200.000 jøder; og det tredje jødiske oprør (132<unk>136) resulterede i død af 580.000 jødiske soldater. Det jødiske folk kom sig aldrig, før staten Israel blev oprettet i 1948.