Skriv en fortsættelse til dette afsnit - IMRO var en "stat i staten" i regionen i 1920'erne og brugte den til at lancere angreb i de serbiske og græske dele af Makedonien. På det tidspunkt var IMRO blevet en højreorienteret bulgarsk ultranationalistisk organisation. Ifølge IMRO-statistikker var der i 1920'erne i regionen Jugoslavien (Vardar) Makedonien 53 chetas (bevæbnede bander), hvoraf 36 kom fra Bulgarien, 12 var lokale og 5 kom fra Albanien. I regionen Grækenland (Egeerhavet) Makedonien var 24 chetas og 10 lokale rekognosceringsafdelinger aktive. Tusindvis af lokale slaviske makedoniere blev undertrykt af de jugoslaviske og græske myndigheder på mistanke om kontakter med den revolutionære bevægelse. Befolkningen i Pirin Makedonien blev organiseret i en masse folkets hjemmeværn. Denne milits var den eneste styrke, der modstod den græske hær, da general Pangalos lancerede en militær kampagne mod Petrich District i 1925, spekulativt kaldet Stray Dogs War. IMRO's konstante brodersdrab og mord i udlandet provokerede nogle inden for det bulgarske militær efter kuppet den 19. maj 1934
at tage kontrol og bryde organisationen magt. I mellemtiden dannede venstrefløjen senere den nye organisation baseret på principperne om uafhængighed og forening af det delte Makedonien. Den nye organisation, der var en modstander til Ivan Mihailovs IMRO, blev kaldt IMRO (United). Det blev grundlagt i 1925 i Wien. Den havde imidlertid ikke reel folkelig støtte og forblev aktiv indtil 1936 og blev finansieret af og tæt knyttet til Komintern og den kommunistiske føderation i Balkan. I 1934 vedtog Komintern en resolution om anerkendelse af den makedonske nation og bekræftede projektet for den kommunistiske føderation på Balkan om oprettelse af en føderativ republik på Balkan, herunder Makedonien.