Forfølgelserne, massakrerne, udvisningerne og dødsmarscherne mod Grækerne i Lilleasien blev fornyet i begyndelsen af det 20. århundrede af den unge tyrkiske administration i det osmanniske imperium og under den efterfølgende revolution under Mustafa Kemal Atatürk. Den osmanniske græske befolkning blev hårdt ramt; dens ulykker blev kendt som det græske folkedrab
- Hvad? Efter det osmanniske riges nederlag under Første Verdenskrig gav de allierede Grækenland administrationen af det østlige Trakien (bortset fra Konstantinopel) og byen Smyrna og dens omgivelser. Grækerne i Pontus forsøgte at etablere deres egen republik, Republikken Pontus. Den græske hærs nederlag under den græsk-tyrkiske krig førte til det, der i Grækenland blev kendt som den lilleasiatiske katastrofe. En række begivenheder, der kulminerede med den store ild i Smyrna, gjorde ende på den 3000 år gamle græske tilstedeværelse i Lilleasien. Lausanne-traktaten, der blev underskrevet i 1923, forudså den obligatoriske bytte af befolkninger. Den resterende græsk-ortodokse befolkning i Lilleasien og det østlige Trakien, samt den muslimske befolkning i Grækenland (grækerne i Konstantinopel, Imbros og Tenedos og muslimerne i det vestlige Trakien blev udelukket) blev denaturaliseret fra hjemlande i århundreder eller årtusinder.