Bajo Pivljanin (født 7 maj 1685), født Dragojlo Nikolić, var en serbisk "hajduk" -kommandør, der hovedsageligt var aktiv i de osmanniske territorier i Herzegovina og det sydlige Dalmatien. Født i Piva, på det tidspunkt en del af det osmanniske rige, var han oksehandler, der angiveligt forlod sin landsby efter at have oplevet osmannisk uretfærdighed. Han blev nævnt i 1654 som en røver under den venetianske-osmanniske krig, og han trådte i Venedigs Republiks tjeneste i 1656. Hajdukkerne blev brugt til at beskytte venetiansk Dalmatien. Han forblev en lavrangig "hajduk" i det følgende årti og deltog i nogle bemærkelsesværdige operationer som razziaen på Trebinje. Mellem 1665 og 1668 steg han hurtigt gennem rækkerne til niveauet af "harambaša" ("banditleder"). Efter krigen, der endte ugunstig for venetianerne, blev hajdukkerne flyttet ud af deres havn i Kotorbugten under osmannisk pres. Mellem 1671 og 1684 var Pivljanin sammen med andre hajdukker og deres familier flygtninge i Dalmatien. På
I 1685 faldt han og hans bande i kamp mod den fremrykkende osmanniske guvernør i Scutari. Han blev betragtet som en af de mest fremtrædende hajdukker i sin tid, og han er rost i serbisk episk poesi.