Skriv en fortsættelse til dette afsnit - Departementet indsamlede og vedligeholdte imidlertid statistikker over borgere, der forlod landet, herunder en delmængde af dem, der søgte at besøge "Vesten". I begyndelsen af 1989 udtalte partiets generalsekretær (dvs. regeringslederen) Erich Honecker offentligt, at Berlinmuren stadig ville være på plads "om halvtreds år og faktisk om hundrede år". Dette udløste en øjeblikkelig stigning i antallet af mennesker, der ønskede at forlade landet, ikke blot for en udenlandsk tur, men permanent. Udviklingen kom i den bredere sammenhæng med en intensiverende bølge gennem 1989 i anti-regerings protester på gaderne. I fortiden kunne regeringens sikkerhedstjenester have "nedkæmpet" borgernes gademonstrationer ved at bruge et hvilket som helst niveau af grusomhed, der var nødvendigt, og støttet efter behov af sovjetiske tropper og kampvogne. Det var i 1953.
- Hvad? Men i 1989, med glasnost-vindene, der blæste fra (af alle steder) Moskva, og med Erich Honecker alvorligt syg, blev politbureauet lammet af ubeslutsomhed. Det ville skabe et vakuum, som embedsmænd på lavere niveauer i magthierarkiet nogle gange ville blive opfordret til at udfylde. I mellemtiden gjorde Gerhard Lauters formidabel mentale evner, kombineret med hans arbejde i den afdeling, der kontrollerede de relevante statistikker, ham til en af de bedst informerede mennesker i Østtyskland om udvandringsansøgninger og udvandringscifre. I løbet af de første seks måneder af 1989 søgte næsten 22.000 østtyskere om tilladelse til at emigrere. Dette er i forhold til de blot 30.000 udvandringsansøgninger, der blev behandlet i løbet af de tolv måneder i det foregående år. "Det var et klart signal om, at folk stemte med deres fødder", sagde Lauter.