Fuldfør følgende sætning: De fem år, hvor Rechberg var udenrigsminister, omfattede krigen med Piemont og Frankrig, oprøret i Polen, forsøg på reform af det tyske forbund gennem Frankfurt Fürstentag og den østrigsk-preussiske krig med Danmark. Efter nederlaget i
Magenta Rechberg fulgte kejseren til Italien, og han måtte møde krisen forårsaget af en krig, som han ikke var ansvarlig for. Han indledte indrømmelserne til Ungarn og i det polske spørgsmål, og var ansvarlig for Østrigs tilslutning til de vestlige magters alliance. I det tyske spørgsmål var Rechbergs politik en kompromispolitik. Han var helt imod Fürstentags projekt. Projektet var blevet foreslået til kejser Franz Joseph af hans svigersøn, arveprinsen af Thurn und Taxis, og de foreløbige foranstaltninger blev truffet uden at Rechberg var blevet informeret. Da han endelig fik besked på det, afgav han sin opsigelse, som ikke blev accepteret, og han fulgte kejseren til det mislykkede møde i Frankfurt (august 1863). Rechbergs forsøg på den efterfølgende ministerkonference i Nürnberg på at oprette en tysk forbund uden Preussen var lige så mislykket, og han vendte nu tilbage til den politik, som han i modsætning til Schmerling hele tiden havde forfulgt, om en fredelig aftale mellem Preussen og Østrig som den uundværlige forudsætning for en reform af Forbundet.