Fuldfør følgende sætning: Hans første digtsamling, "Albastru" fra 1902, modtog Bene Merenti-ordenen fra det herskende Hohenzollern-hus. Hans efterfølgende bøger var "La arme" (1913), "Balade" (1915), "Patria" (1924), "Poezii alese" (1924), "Tinereță" (1924), "Logodnica lui Vifor" (1935) og "Sonete" (1938). Hans kone døde i 1940, hvilket førte til, at han næsten holdt op med at skrive. Der blev afholdt festligheder for at markere Tutoveanu's 70-års fødselsdag i 1942, med et nummer af "Păstorul Tutovei" magasin dedikeret til ham. I slutningen af 1943, under Anden Verdenskrig, søgte han midlertidigt tilflugt hos sin søns hjem i Bukarest, men endte med at bo hovedsageligt i det omkringliggende landskab, på grund af
Allierede bombning. Det nye kommunistiske regime satte hans værker på sortlisten i 1948. Året efter giftede han sig med en rumænsk-sproget lærer, der var mere optaget af partipolitik end af hans pleje, og Tutoveanu dedikerede et enkelt digt til hende. I sine sidste år brugte han helst tiden i sin have. I 1972 blev hans hundredeårs jubilæum fejret. En grundskole i Bârlad har båret hans navn siden 1995.