Skriv en fortsættelse til dette afsnit - Mohandas Gandhi var banebrydende for kunsten "Satyagraha", symboliseret ved en streng overholdelse af ahimsa (ikke-vold) og civil ulydighed. Dette tillod almindelige mennesker at inddrage briterne i revolutionen uden at anvende vold eller andre ubehagelige midler. Gandhis lige så strenge tilslutning til demokrati, religiøs og etnisk lighed og broderskab, samt aktivist afvisning af kastebaseret forskelsbehandling og uberørbarhed forenet folk på tværs af disse demografiske linjer for første gang i Indiens historie. Masserne deltog i Indiens uafhængighedskamp for første gang, og medlemstallet i Kongressen voksede til over titusinder af millioner i 1930'erne. Desuden er Gandhis sejre i Champaran
og Kheda Satyagraha i 1918/19, gav en stigende yngre generation af indiske nationalister tillid til, at Indien kunne opnå uafhængighed fra britisk styre. Nationale ledere som Sardar Vallabhbhai Patel, Jawaharlal Nehru, Maulana Azad, Chakravarti Rajagopalachari, Mohandas Gandhi, Rajendra Prasad og Badshah Khan bragte generationer af indere sammen på tværs af regioner og demografi og gav et stærkt lederskab, der gav landet politisk retning.