Udfyld følgende sætning: Dødsfaldet af Yazid og hans søn og efterfølger Mu'awiya II i forholdsvis hurtig succession i 683 <unk> 684 udløste et lederskab vakuum i Damaskus og den deraf følgende sammenbrud af Umayyad autoritet på tværs af kalifatet. De fleste provinser erklærede deres troskab til den rivaliserende, Mekka-baserede kalif Abd Allah ibn al-Zubayr. I dele af Syrien kæmpede ældre etablerede arabiske stammer, der havde sikret sig en privilegeret position i Umayyad-retten og militæret, især Banu Kalb, for at bevare Umayyad-styre. Marwan og hans familie, herunder Abd al-Malik, var siden flyttet til Syrien, hvor Marwan mødte den pro-Omayyad-hårdnakkede Ubayd Allah ibn Ziyad, der netop var blevet udvist fra sin guvernørstilling i Irak. Ibn Ziyad overtalte Marwan til at fremsætte sit kandidatur til kalifatet under et topmøde af pro-Umayyad-stammer i Jabiya, der blev afholdt af Kalbi-høvdingen Ibn Bahdal. Stammesadelen valgte Marwan som kalif, og sidstnævnte blev afhængig af Kalb og dets allierede, som kollektivt blev kendt som "Yaman" i henvisning til deres tilsyneladende delte sydarabiske (Yamani) rødder. Deres magt kom på bekostning af Qaysi-stammene, relativt nyankomne, der var kommet for at dominere det nordlige Syrien og Jazira under Mu'awiya I og var gået over til Ibn al-Zubayr. Qays blev drevet af Marwan og hans Yamani støttespillere på
Slaget ved Marj Rahit i 684, hvilket førte til en langvarig blodfejde og rivalisering mellem de to stammeallianser. Abd al-Malik deltog ikke i slaget af religiøse grunde, ifølge de samtidige digte, der er samlet i antologien af Abu Tammam (d. 845).