Skriv en fortsættelse til dette afsnit - Udenlandske domstole udnyttede ikke muligheden for at fremme deres egne kandidater til den polske trone. De østrigske habsburgere var velvillige over for de polske vasaer og stillede ikke nogen modstander frem. Frygten for, at kong Gustav II Adolf, af de svenske vaser, ville stille sit eget kandidatur, viste sig at være ubegrundet, selvom hans udsending Steno Belke argumenterede for, at Władysław skulle opgive sit krav på den svenske trone (Władysław afviste). Udenlandske udsendinge som pavelige nuntius Honorat Visconti og den hellige romerske kejsers udsending grev Julius Mosberg erklærede deres støtte til Władysław. Hertugen af Preussen, Georg Wilhelm, kurfyrst af Brandenburg, bad om at få lov til at deltage i valgsejmen, men denne anmodning blev afvist. Moskva var netop ved at forberede sig på krig med Samfundet.
Det er derfor nødvendigt, at der indføres et system, som sikrer, at der ikke sker nogen overtrædelse af de grundlæggende rettigheder.