Dilip Mahalanabis (født 12. november 1934) er en indisk børnelæge, der er kendt for at være pioner i brugen af oral rehydreringsterapi til behandling af diarré. I midten af 1960'erne forskede han på kolera og andre diarré-sygdomme ved Johns Hopkins International Center for Medicinsk Forskning og Uddannelse i Calcutta, Indien. Under Bangladeshs uafhængighedskrig
Han ledede Johns Hopkins-centrets indsats, der demonstrerede den dramatiske livreddende effekt af oral rehydreringsterapi, da kolera brød ud i 1971 blandt flygtninge fra Østbengalen (nu Bangladesh), der havde søgt asyl i Vestbengalen.