I 1803 var han major i det Hannover-garde-regiment, og da Konventionen i Artlenburg opløste den Hannover-hær den 5. juli samme år, var han en af de første til at slutte sig til, hvad der blev kongens tyske legion. I 1805 ledte han en mislykket ekspedition til det nordlige Tyskland under den tredje koalitionskrig, og et år senere flyttede han og hans bataljon til Gibraltar. I 1807 flyttede de igen til Zeeland, hvor de kæmpede mod Danmark i kanonbådskrigen (også kendt som de engelske krige).
) På hjemrejsen sank hans skib ud for kysten af Holland, og han blev holdt som fange i Borkum indtil han blev frigivet i en fangeudveksling i 1808.