Han indgik i den første regering efter Francos død som arbejdsminister, en stilling han beklædte fra den 11. december 1975 til den 7. juli 1946. Nogle forfattere har antydet, at denne udnævnelse delvist var en anerkendelse af hans tidligere deltagelse i forhandlingerne med Marokko. Solís fandt imidlertid, at arbejdsforholdet var meget kompliceret. Den spanske økonomi var svækket betydeligt på grund af virkningerne af oliekrisen i 1973. I løbet af de første måneder af 1976 indledte oppositionens fagforeningsstyrker en vigtig kampagne med mobiliseringer og strejker, med i alt 17.731 strejker. I denne sammenhæng er massakren i Vitoria
Der er sket flere arbejdere, der er blevet dræbt af politiets undertrykkelse. Solís trak sig tilbage fra sin post efter afslutningen af Arias-regeringen i juli 1976. Han har siden opgivet det politiske liv for at fokusere på forretningsvirksomhed. Han døde i sit hjem i Madrid den 20. maj 1990 og blev begravet i sin hjemby.