Fra 1922 til 1925 greb den fascistiske bevægelse ledet af Benito Mussolini magten i Italien med et nationalistisk, totalitært og klassesamarbejde, der afskaffede det repræsentative demokrati, undertrykte socialistiske, venstreorienterede og liberale kræfter, og forfulgte en aggressiv udenrigspolitik, der sigtede mod en uafhængig verdensmagt, der udbrød sig både til højre og venstre. Men mellemkrigstiden oplevede strid mellem tilhængere af den nye republik og hårdlinje modstandere på både højre og venstre side. Italien, som en allieret af Entente, havde gjort nogle efterkrigs territoriale gevinster; men italienske nationalister var vrede over, at de løfter, der blev givet af Det Forenede Kongerige og Frankrig for at sikre italiensk indrejse i krigen, ikke blev opfyldt i fredsforligningen. Fra 1922 til 1925 greb den fascistiske bevægelse ledet af Benito Mussolini magten i Italien med et nationalistisk, totalitært og klassesamarbejde, der afskaffede repræsentativt demokrati, undertrykte socialistiske, venstreorienterede og liberale
Frankrig