Skriv en fortsættelse til dette afsnit - T51 havde allerede vundet Glover Trophy i Goodwood og Silverstone International Trophy, før den gjorde sin første VM-optræden i 1959 Monaco Grand Prix, med ikke mindre end otte eksempler ind. Cooper-værkstedsholdet indsatte Jack Brabham, Bruce McLaren og Masten Gregory, Stirling Moss og Maurice Trintignant blev indsat af Rob Walker, to 1,5-liters F2-biler blev indsat af Equipe Nationale Belge for Lucien Bianchi og Alain de Changy, med Ivor Bueb, der kørte en anden F2-maskine. Kun de fem 2,5-liters biler kvalificerede sig, med Stirling Moss i pole position (Coopers første) og Brabham starter på tredjepladsen. Jean Behra tog føringen i starten, men efter hans Ferrari udviklede motorproblemer efter 21 omgange, dominerede Coopers, med Moss og Brabham kørende første og anden, indtil Moss transmission gav op på spøgelsen 19 omgange fra slutningen. Brabham sejlede til sin første VM-sejr med Trintignant som tredje og McLaren som femte. Fra Monaco gik Coopers sæson fra styrke til styrke, med Brabham førende i mesterskabet fra start til slut. Brabham fik sin anden sejr i det britiske Grand Prix, før Moss fik en brace i Portugal og Italien
og dominerede ikke-mesterskabet Gold Cup.