Skriv en fortsættelse til dette afsnit - Rumænien havde været allieret med Centralmagterne siden 1882. Da krigen begyndte, erklærede den imidlertid sin neutralitet og hævdede at da Østrig-Ungarn havde erklæret krig mod Serbien, var Rumænien ikke forpligtet til at deltage i krigen. Den 4. august 1916 underskrev Rumænien og ententen den politiske traktat og militærkonvention, der fastsatte parametre for Rumæniens deltagelse i krigen. Til gengæld modtog den de allieredes formelle sanktion for, at Transsylvanien, Banat og andre områder i Østrig-Ungarn blev annekteret til Rumænien. Aktionen fik stor folkelig støtte. Den 27. august 1916 indledte den rumænske hær et angreb mod Østrig-Ungarn med begrænset russisk støtte. Den rumænske offensiv var i første omgang vellykket i Transsylvanien, men et modangreb fra Centralmagterne drev dem tilbage. Som følge af slaget ved Bukarest
Den 6. december 1916 besatte de centrale magter Bukarest. Kampene i Moldova fortsatte i 1917, men den russiske tilbagetrækning fra krigen i slutningen af 1917 som følge af oktoberrevolutionen betød, at Rumænien blev tvunget til at underskrive en våbenhvile med centralmagterne den 9. december 1917.