Den polske politiske krise i 1968, også kendt i Polen som Marts 1968-studentmarchen, eller Martsbegivenhederne, var en række store student-, intellektuelle og andre protester mod det kommunistiske regime i Folkerepublikken Polen. Krisen førte til, at sikkerhedsstyrkerne undertrykte studentstrejker i alle store akademiske centre i hele landet og den efterfølgende undertrykkelse af den polske dissidentbevægelse. Det blev også ledsaget af masseudvandring efter en antisemitisk (mærket "anti-sionistisk") kampagne, der blev ført af indenrigsministeren, general Mieczysław Moczar, med godkendelse af første sekretær Władysław Gomułka fra det polske forenede arbejderparti (PZPR). Protesterne overlappede med begivenhederne i Prag foråret i nabolandet Tjekkoslovakiet, hvilket gav nye håb om demokratiske reformer blandt intelligentsiaen. De tjekkoslovakiske uroligheder kulminerede i Warszawapagtens invasion af Tjekkoslovakiet
Den 20. august 1968.