OCI var repræsenteret af advokatfirmaet Sullivan &amp; Cromwell, hvis to medarbejdere og partnere var John Foster Dulles og Allen Dulles, som i 1950 endnu ikke var en del af den amerikanske regering. Da OCI-kontrakten blev omstødt af Mossadeq og det iranske parlament, erklærede John Foster Dulles og Allen Dulles personlig krig mod Mossadeq. Da de to Dulles-brødre officielt kom ind i USA's regering i 1953 som udenrigsminister og direktør for CIA, arrangerede de med hjælp fra Christopher Montague Woodhouse, den tidligere chef for britisk efterretningstjeneste i Iran, og lederen af den britiske Secret Intelligence Service, Sir John Sinclair, ofte omtalt som "C",
omstyrte Mohammed Mossadeqs regering. Omstyrtelsen blev overvåget af Frank Wisner, en ven af Allen Dulles i Washington og en underordnet i CIA. Partneren i omstyrtelsen og CIA-medarbejderen var Kermit Roosevelt. Mohammed Mossadeq hadede kommunismen og betragtede den nye præsident, general Eisenhower, som en ven. Mossadeqs hovedforbrydelse var at forpurre fortjenesten for Dulles-brødrene personligt, deres firma Sullivan &amp; Cromwell, deres klienter OCI, J. Schroder Banking Corporation og Chase Manhattan Bank. De to bankkunder ser ud til at være mindre betydningsfulde aktører, identiteten af de elleve ingeniør- og konsulentfirmaer forbliver uklar, og deres gennemgribende indflydelse på genopbygningsprocessen efter krigen er noget, der skal undersøges yderligere.