Debatterne om Limburgs integration i det nye Tyskland spændte ellers gode relationer med kong Vilhelm II af Holland. Kong Vilhelm var også storhertug af Luxemburg, som var medlem af det tyske forbund. Efter den belgiske revolution
I 1839 blev 60 procent af Luxembourgs territorium afstået til Belgien. Som kompensation blev den hollandske provins Limburg medlem af Forbundet, men kun den del af befolkningen, der svarede til det, der blev mistet til Belgien. Således blev byerne Maastricht og Venlo udelukket. Medlemskab betød meget lidt, da administrationen i Limburg forblev helt hollandsk, og befolkningen var hollandsk i nationalfølelse. Ikke desto mindre afholdt Nationalforsamlingen flere debatter om Limburgs skæbne, hvilket ikke kun irriterede kong Vilhelm, men også briterne og franskmændene. Limburg-spørgsmålet blev aldrig løst under Nationalforsamlingens levetid.