Skriv en fortsættelse til dette afsnit - Bosættelsen eksisterede sandsynligvis allerede i det 11. århundrede. I den høje middelalder skiftede det sammen med Kłodzko-landet tilhørsforhold flere gange og passerede mellem Polen og Bøhmen. En kirke på stedet blev første gang nævnt i 1290. Samme år, efter den polske hertug Henrik IV Probus Kłodzkos død, gik landet til Bøhmen. Det fik byrettigheder omkring 1320-1333. Fra 1327 til 1341 blev det placeret under herredømmet af polske hertuger fra Piast-dynastiet (inden for hertugdømmet Wrocław og Ziębice), og i 1348 blev det indarbejdet i de bøhmiske kroneområder. I 1373 havde byen en borgmester, og i begyndelsen af det 15. århundrede blev der bygget forsvarsmure. I 1418 modtog byen nye privilegier fra kong Wenceslaus IV, der satte dens byrettigheder på lige fod med Kłodzkos og gav den titlen kongelig by. I de følgende årtier blev byen ødelagt af husitter
af kong Matthias Corvinus' ungarske styrker i 1469. I det 15. århundrede blomstrede håndværket, lokale klæder blev eksporteret til andre lande, mens 85 af alle 86 huse havde ret til at brygge øl.