Efter de to Balkankrige i 1912 og 1913 og opløsningen af Det Osmanniske Rige blev de fleste af de europæiske områder opdelt mellem Grækenland, Bulgarien og Serbien. Næsten det område, der skulle blive Nordmakedonien, blev annekteret af Serbien i overensstemmelse med den fredsaftale, der blev indgået i Bukarest. Strumica-regionen blev dog overdraget til Bulgarien. Efter delingen blev der gennemført en anti-bulgarsk kampagne i de områder, der var under serbisk og græsk kontrol. Serberne lukkede så mange som 641 bulgarske skoler og 761 kirker, mens Exarchist præster og lærere blev udvist. Anvendelsen af alle makedonske dialekter og standardbulgarsk blev forbudt. IMRO, sammen med lokale albanere, organiserede Ohrid<unk>Debar opstanden
mod det serbiske herredømme. Inden for få dage erobrede oprørerne byerne Gostivar, Struga og Ohrid og uddrev de serbiske tropper. Ifølge rapporten fra Carnegie Endowment for International Peace nedkæmpede en serbisk hær på 100.000 regulære soldater oprøret. Mange blev dræbt, og titusinder flygtede til Bulgarien og Albanien.