Han vendte tilbage til tjeneste efter Pauls død i 1801 og blev udnævnt til kommandant for Fanagoria Grenadier Regiment den 31. august samme år. Han deltog i den tredje koalitionskrig og kæmpede i Langerons kolonne ved Austerlitz
, hvor han blev tildelt Ordenen for St. Anna, 1. klasse; en historiker af slaget siger "Kamensky-1's brigade over-opnået i en meget vanskelig situation... [Han] skiller sig ud for sit sjældne eksempel på initiativ og effektiv indgriben på et kritisk tidspunkt i kampen". Den 27. juni 1806 blev han forfremmet til generalløjtnant og fik kommandoen over 12. division. Han sluttede sig til den moldaviske hær og deltog i en anden russisk-tyrkisk krig, hvor han deltog i aktioner ved Brăila, Constanţa, Babadag og Varna. I 1810 tjente han under sin yngre bror, general Nikolai Kamensky, og udmærkede sig i slaget ved Pazardzhik, hvor han blev forfremmet til general i infanteri. Han besejrede den tyrkiske hær ved Shumla den 4. august og blev tildelt St. Georgs Orden (2. klasse). Han kommanderede den russiske venstrefløj i slaget ved Batin i det nordlige Bulgarien den 7. september 1810. I 1812 kommanderede Kamensky et korps i general Alexander Tormasovs hær og deltog i slagene ved Kobryn og Gorodechna. Men han havde et skænderi med Tormasov og tog en langvarig orlov sidst på året.