Perceforest genvinder til sidst sin magt og skaber som konge af Storbritannien et ridderligt samfund. Han grundlægger "Franc Palais" af frie ligestillede med de bedste riddere, parallelt med Runde Bord. "Således ville romanen spore den ideelle civilisations model, som den foreslår, en model også for ridderordenerne skabt fra det 14. århundrede og fremefter, til en legendarisk oprindelse, hvor Alexanders herlighed er forenet med Arthurs berømmelse". Kong Perceforest opgiver også polyteisme til fordel for en monoteistisk gud og fremmer under indflydelse af eremitten Dardanon en ny religion, der vil tjene som en overgang til arthursk kristendom. I mellemtiden udfører Perceforests riddere, ofte med hjælp fra en skytsengel ved navn Zephir, heroiske og romantiske gerninger i Storbritannien såvel som i Nederlandene. Tragedien kommer til at herske, da Perceforests ældste søn bliver forelsket i en romersk pige, hvis forræderi gør det muligt for Julius Caesar at lancere
En invasion, hvor Perceforest og alle hans styrker bliver udslettet og kongeriget er fuldstændig ødelagt.