Skriv en fortsættelse til dette afsnit - I 1843 blev Zeng udnævnt til den øverste litterære eksaminator i Sichuan-provinsen. Seks år senere blev han udnævnt til den øverste vicesekretær for Ritusrådet. Da han var militær eksaminator (1851), blev han tvunget af sin mors død til at vende tilbage til Hunan-provinsen for at udføre filial sorg, som skulle vare tre år. Omkring den tid, de Taiping oprørere
havde overtaget Hunan provinsen og erobret byerne og fæstningerne på begge bredder af Yangtze floden. Ved et særligt dekret fik Zeng ordre til at hjælpe provinsguvernøren med at samle en frivillig styrke, og på eget initiativ byggede han en flåde af krigsjunker og flere arsenaler, som han angreb oprørerne med. Denne styrke blev til sidst kendt som Xiang-hæren (a.k.a. Hunan-hæren eller Chu-hæren). Ved at træne og lede Xiang-hæren understregede Zeng "familiebånd, individuelt ansvar, fleksibel men ansvarlig disciplin, øget militærløn, respekt for intellektuelle der tjente i hæren og et stærkt bånd mellem officerer og soldater". I sin første kamp mod oprørerne blev Zeng besejret, men hans løjtnanter var mere succesfulde. De generobrede provinsens hovedstad, Changsha, og ødelagde oprørernes flåde. Efter disse sejre fra sine underordnede generobrede Zeng Wuchang og Hanyang, nær Hankou, og blev belønnet for sin succes ved at blive udnævnt til vicepræsident for krigsrådet. Xiang-hæren under Zeng indeholdt nogle integrerede Hangzhou-øvelsegrupper.