Skriv en fortsættelse til dette afsnit - Embedet som "amir al-ʿarab" gik over til Muhanna's søn Sharaf ad-Din ʿIsa, selvom det ikke er klart, hvilken mamluk-sultan gav ham titlen. Ifølge flere kilder fra Mamluk-æraen var Sultan Qutuz (r. 1259<unk>1260) udnævnt ʿIsa i kølvandet på den mamelukke sejr over mongolerne i slaget ved Ayn Jalut
- Hvad? Men den arabiske historiker al-ʿUmari fra det 14. århundrede hævder, at Qutuz' efterfølger Baybars gjorde ʿIsa til "amir al-ʿarab". Dette var tilsyneladende en belønning for ʿIsas hjælp og venskab under Baybars eksil i Syrien i 1250'erne på et tidspunkt, hvor Abu Bakrs far, Ali, nægtede ham tilflugt. Uanset den korrekte version bekræftede Baybars i det mindste ʿIsas udnævnelse og hans "iqtaʿat" (fiefs) i 1260/61. Abu Bakrs bror Zamil og Tahir ibn Ghannam's søn Ahmad anfægtede begge ʿIsas udnævnelse. Sidstnævnte anmodede om en andel i emiratet, men Baybars gav ham et mindre emirat et andet sted i Syrien i stedet, mens Zamil gjorde oprør for at få fuld kontrol over ʿIsas emirat. Zamil blev besejret af ʿIsa og Mamlukkerne og blev fængslet i Kairo. Han blev senere løsladt, og en midlertidig fred blev mæglet mellem ham, ʿIsa og andre emirer af Banu Rabi'ah. ʿIsas stærkeste beduiniske modstand kom fra hans slægtninge i Al Mira under ledelse af Ahmad ibn Hajji, der dominerede stammene i det sydlige Syrien. Gradvist forsvandt fjendskabet mellem Al Fadl og Al Mira, da Ahmad fik virtuel uafhængighed i den sydlige ørken, mens ʿIsa forblev "amir al-ʿarab".