Det er kendt fra hans notesbøger, at Newton i slutningen af 1660'erne kæmpede med ideen om, at jordgravitation strækker sig i omvendt kvadratisk forhold til Månen; men det tog ham to årtier at udvikle den fulde teori. Spørgsmålet var ikke, om tyngdekraften eksisterede, men om den strakte sig så langt fra Jorden, at det også kunne være kraften, der holdt Månen på sin bane. Newton viste, at hvis kraften faldt som omvendt kvadrat af afstanden, kunne man faktisk beregne Månens baneperiode og få en god aftale. Han gættede, at den samme kraft var ansvarlig for andre banebevægelser og derfor kaldte det "universel tyngdekraft".
Hvis kraften faldt som omvendt kvadrat af afstanden, kunne man faktisk beregne Månens kredsløbsperiode.