Et af de første oprør, der satte spørgsmålstegn ved den spanske magt over Vicekongeriget Peru, var oprøret af Tupac Amaru II.
I 1780. Royaliststyrker knuste dette indledende oprør, men det lagde grunden til yderligere oprør. Efterfølgende radikaliserede oprør som Tacna-oprøret i 1811 og Cuzco-oprøret i 1814 befolkningen yderligere. Da den spanske koloniale magt i Amerika hovedsagelig var koncentreret i Vicekongeriget Peru, var det nødvendigt med indgriben fra udenlandske styrker for at revolutionen kunne lykkes. En af disse interventioner var den peruanske befrielsesekspedition under ledelse af general José de San Martin. Martins styrker lykkedes med at besætte hovedstaden Lima i 1820, og den peruvianske uafhængighed blev erklæret den 28. juli 1821. I 1824 blev uafhængighedsprocessen afsluttet med hjælp fra Simón Bolívar og underskrivelsen af kapitulationen i Ayachucho i 1824.