Udfyld følgende sætning: Fra begyndelsen af besættelsen blev jøderne i Paris behandlet med særlig barskhed. Den 18. oktober 1940 dekreterede de tyske besættelsesmyndigheder, i det, der er kendt som "Ordonnance d'Aryanisation", at jøder ville have en særlig status og blive udelukket fra liberale erhverv, såsom handel, industri, og dermed påvirke advokater, læger, professorer, butiksejere, og også blive udelukket fra visse restauranter og offentlige steder, og at deres ejendom blev beslaglagt. Den 23. maj 1942 gav lederen af Gestapos antijødiske afdeling, Adolf Eichmann, hemmelige ordrer om deportation af franske jøder til koncentrationslejren i Auschwitz. Den 29. maj 1942 blev alle jøder i den besatte zone over seks år forpligtet til at bære det gule Davidsstjerne-mærke. I juli blev jøderne forbudt fra alle hovedgader, biografer, biblioteker, parker, haver, restauranter, caféer og andre offentlige steder, og blev forpligtet til at ride på den sidste vogn af metro tog. Den 16.-17. juli 1942 blev 13.152 jøder (4.115 børn, 5.919 kvinder og 3.118 mænd) på tysk ordre arresteret af det franske politi. Ugifte personer og par uden børn blev ført til Drancy, ca. 20 km nord for Paris, mens 8.160 mænd, kvinder og børn, der bestod af familier, blev ført til
"Vélodrome d'Hiver" ("Vel' d'Hiv'") stadion, på "rue Nelaton" i det 15. arrondissement, hvor de blev overfyldt sammen i sommervarmen, med næsten ingen mad, vand og ingen hygiejniske faciliteter i fem dage, før de blev sendt til Drancy, Compiègne, Pithiviers og Beaune-la-Rolande interneringslejre, præludier til udryddelseslejren Auschwitz. Tyskerne betragtede indgrebet som en fiasko, eftersom de havde forberedt tog til 32.000 personer. Anholdelserne fortsatte i 1943 og 1944. Ved befrielsen blev det anslået at 43.000 jøder fra Paris-regionen, eller omkring halvdelen af den samlede befolkning i samfundet, var blevet sendt til koncentrationslejrene, og at 34.000 døde der.