Udfyld følgende sætning: I slutningen af det 2. århundrede f.Kr. angreb teutonerne sammen med deres naboer, allierede og mulige slægtninge, cimbrerne, sydpå ind i Donau-dalen, det sydlige Gallien og det nordlige Italien. Her begyndte de at trænge ind i Rom (Julius Cæsar, i sin beretning om Gallerkrigen "De Bello Gallico", rapporterer, at det var Boiierne, der havde angrebet Noricum). Den uundgåelige konflikt, der fulgte, kaldes den Cimbriske Krig. Cimbrierne (under deres konge Boiorix) og teutonerne vandt de indledende slag i denne krig, besejrede stammer allieret med romerne og ødelagde en enorm romersk hær i slaget ved Arausio i 105 f.Kr. Men Rom omgrupperede og omorganiserede sig under konsul Gaius Marius. I 104 f.Kr. forlod cimbrierne Rhône-dalen for at angribe Spanien, mens germanerne forblev i Gallien, stadig stærke, men ikke stærke nok til at marchere mod Rom på egen hånd. Dette gav Marius tid til at opbygge en ny hær, og i 102 f.Kr. rykkede han mod teutonerne. På
I slaget ved Aquae Sextiae blev teutonerne praktisk talt udslettet, og Teutobod sammen med angiveligt 20.000 af hans folk blev taget til fange. Efter dette, han og hans stamme falde ud af historien. Han blev højst sandsynligt sendt til Rom for at deltage i en triumphal procession for at fejre sit nederlag, hvorefter han rituelt blev henrettet. Året efter fik cimbrierne en lignende skæbne i slaget ved Vercellae, hvor to af deres ledere, Caesorix og Claodicus, blev taget til fange, mens to andre ledere, Boiorix og Lugius, blev dræbt.