I 1952 deltog Eisenhower som republikaner i præsidentvalget for at blokere senator Robert A. Tafts isolationistiske udenrigspolitik; Taft var imod NATO og ønskede ingen udenlandske indblandinger. Eisenhower vandt det valg og valget i 1956 i jordskred, begge gange besejrede Adlai Stevenson II. Eisenhowers hovedmål var at begrænse udbredelsen af kommunismen og reducere det føderale underskud. I 1953 overvejede han at bruge atomvåben til at afslutte Koreakrigen, og kunne have truet Kina med atomangreb, hvis der ikke blev opnået en våbenhvile hurtigt. Kina indvilligede, og det resulterede i en våbenhvile, som stadig er i kraft. Hans New Look-politik for nukleær afskrækkelse prioriterede billige atomvåben, mens han reducerede finansieringen af dyre hærdivisioner. Han fortsatte Harry S. Trumans politik med at anerkende Taiwan som Kinas legitime regering, og han fik kongressens godkendelse af Formosa-resolutionen. Hans administration gav stor hjælp til at hjælpe franskmændene med at bekæmpe vietnamesiske kommunister i den første indokina-krig. Efter at franskmændene forlod landet, gav han stærk økonomisk støtte til den nye stat Sydvietnam. Han støttede militærkupper, der ændrede regimet i Iran
og Guatemala orkestreret af hans egen administration. Under Suezkrisen i 1956 fordømte han den israelske, britiske og franske invasion af Egypten og tvang dem til at trække sig tilbage. Han fordømte også den sovjetiske invasion under den ungarske revolution i 1956, men tog ingen handling. Efter Sovjetunionen lancerede Sputnik i 1957, bemyndigede Eisenhower etableringen af NASA, som førte til Space Race. Han udsendte 15.000 soldater under Libanonkrisen i 1958. I slutningen af sin periode, undlod han at arrangere et topmøde med Sovjetunionen, da et amerikansk spionfly blev skudt ned over Sovjetunionen. Han godkendte invasionen af Grisekøen, som blev overladt til John F. Kennedy at udføre.