Efter at have hørt om hendes gerninger, indkaldte den øverstbefalende for Chiles militær, general Manuel Baquedano, Morales for at møde ham og officielt bemyndigede hende til at bære en cantinière-uniform (som hun havde gjort det uden tilladelse før) og gav hende rang og løn som sergent ("sargento segundo", bogstaveligt "anden sergent"). Senere flyttede hun til 4. division, hvor hun tjente under Tacna og Arica-kampagnen. Slaget ved Tacna
Den 26. maj 1880 fortsatte hun med at levere vand til de udmattede mænd på frontlinjen, efter at hun selv havde fået et let sår. Hun var en af de første soldater til at træde ind i byen Tacna den aften, og soldater fra Carabineros de Yungay kavaleri regiment mindes hende ride ind i byen på en hest, hæve sin riffel som de gik forbi og råbe "Viva Chile!". Efter slaget blev hun i nogen tid ramt af en sygdom, hun havde fået fra krigsfanger, som hun havde passet, og hun skrev et brev til en af sine venner i Antofagasta, idet hun antog, at hun var på dødslejet. Ikke desto mindre sagde senere forfattere, at hun var til stede ved slaget ved Arica to uger senere og beordrede massemord på fanget peruanere, en konto, der også er indskrevet på en peruansk mindesmærke til de døde. I løbet af januar 1881 kæmpede hun i slaget ved Chorillos og slaget ved Miraflores og var blandt chileanerne, der gik ind i Lima efter at byen var blevet erobret.