Efter at have hjulpet det amerikanske landshold til at ende på femtepladsen ved ishockey-VM i 1947
Ray var en af mange talentfulde spillere, der kom til Colorado College efter 2. verdenskrig. Han hjalp med at skubbe holdet til en 19-7 rekord i sin første sæson og tjente Tigers et bud på den første NCAA-turnering. CC faldt til Dartmouth i semifinalen, men holdet vendte tilbage til turneringen det følgende år, kun for at tabe begge kampe med en temmelig stor margin. Ray havde endnu en chance for at vinde et nationalt mesterskab i sin juniorsæson (NCAA begrænsede atleter til tre års varsity-kvalifikation på det tidspunkt), og holdet svarede med en af de mest overvældende offensive sæsoner i NCAA-historien. Mens holdet igen sluttede 2. i vest bag Michigan, scorede CC 167 mål i kun 22 kampe, et gennemsnit på mere end 7,5 mål per kamp. Ray scorede 26 af dem selv, og i semifinalen mod Boston College, hjalp Ray med at få Eagles væk.