Skriv en fortsættelse til dette afsnit - I 1969 blev Avigad inviteret til at foretage udgravningen af det jødiske kvarter i den gamle by i Jerusalem, ødelagt af krigen i 1948 og dens eftervirkninger. Blandt fundene var det der menes at være den ældste skildring af den "menora" der engang brændte i det andet tempel, og som var indhugget i en 2.200 år gammel mur, og det brændte hus, resterne af en bygning der blev ødelagt da Titus, den fremtidige romerske kejser, undertrykte det jødiske oprør
mod romersk herredømme. Dette var det første fysiske eller arkæologiske vidnesbyrd om den ødelæggelse der er beskrevet i Flavius Josephus' værk. Udgravningen afslørede også overdådige villaer tilhørende den herodianske overklasse, resterne af den byzantinske Nea (nye) kirke og Jerusalems Cardo, en vej fra det femte århundrede, der forbinder Den Hellige Gravs Kirke og Nea Kirke. Blandt de mest spændende fund var resterne af den brede mur, der to gange omtales i "Nehemias' bog". Bygget for at forsvare Jerusalem under kong Ezekias regeringstid i slutningen af det 8. århundrede f.v.t., er der en tyk mur, der stiger op fra grundstenen vest for Tempelbjerget. I nærheden fandt Avigad også det israelitiske tårn, en rest af Jerusalems jernalder befæstninger, der vidner om babylonernes plyndring af Jerusalem i 586 f.Kr.