Jochen Rindt blev født i Tyskland under Anden Verdenskrig. Hans forældre blev dræbt i et bombeangreb, og hans bedsteforældre tog ham med til Østrig. Hans gennembrud i Formel 1 kom med en enkelt kørsel for Brabham ved 1964 Østrigs Grand Prix. Han imponerede nok til at sikre sig en plads med Cooper for 1965 sæsonen, og selvom bilen ikke var konkurrencedygtig, lykkedes det ham at sikre tre podiumfinisher i 1966. Han sluttede sig til Brabham i 1968, men det gik værre, da den upålidelige bil kun færdiggjorde to af tolv løb. Rindt vandt sit første løb i 1969 og dominerede i 1970, da han fik Lotus 72, og vandt fire løb i træk. Det år døde to venner af Rindt, Bruce McLaren og Piers Courage, mens de henholdsvis testede og kørte. Han sagde til sin kone at han ville trække sig tilbage fra sporten hvis han blev verdensmester, men han lykkedes aldrig med at opfylde sit løfte. Mens han deltog i en træningsrunde for det italienske Grand Prix i 1970
Rindts forreste højre bremseaksel gik i stykker, og han ramte barriererne og døde. Lotus trak sig ud af løbet og hentede Emerson Fittipaldi til at udfylde den ledige plads ved det sidste grand prix i USA. Fittipaldi vandt løbet, hvilket hjalp Rindt med at fastholde føringen i mesterskabet. Rindt blev kronet som den eneste posthume verdensmester i Formel 1-historien.