Udfyld følgende sætning: På trods af at radikal antiimperialisme var en af bolsjevismens oprindelige kerneværdier, blev Sovjetunionen fra 1940 og fremefter bredt anset som en de facto imperialistisk magt, hvis ideologi ikke kunne tillade den at indrømme sin egen imperialisme. I det sovjetiske ideologiske synspunkt var pro-sovjetiske fraktioner i hvert land den eneste legitime stemme for "folket", uanset om de var minoritetsfraktioner. Alle andre fraktioner var simpelthen klasses fjender af "folket", iboende ulovlige herskere uanset om de var flertalsafdelinger. Således gjorde ethvert land, der blev sovjetisk eller en sovjetisk allieret, det naturligt via et legitimt frivilligt ønske, selv om ansøgerne havde brug for sovjetisk hjælp til at opnå det. De vigtigste eksempler var
Den sovjetiske invasion af Finland gav annektering af finske dele af Karelen, den sovjetiske invasion af Polen, den sovjetiske besættelse af de baltiske stater og efterkrigstidens de facto dominans over satellitstaterne i Østblokken under påskud af total uafhængighed. I den post-sovjetiske æra føler selv mange ukrainere, georgiere og armeniere, at deres lande blev annekteret med magt af bolsjevikkerne, men dette har været et problematisk synspunkt, fordi de pro-sovjetiske fraktioner i disse samfund engang også var betydelige. Hver fraktion mente at den anden ikke repræsenterede den sande nationale interesse. Dette borgerkrigslignende paradoks er blevet set i den russiske føderations annektering af Krim, da de pro-russiske krymere er blevet betragtet som illegitime af de pro-ukrainske krymere, og omvendt.