Skriv en fortsættelse til dette afsnit - John Harald Westergaard blev født den 13. oktober 1927 i Putney, London, til Otto og Inger Westergaard; hans forældre var danskere, og hans far var civilingeniør. I 1938, da hans forældre var ved at blive skilt, flyttede Westergaard til Danmark med sin mor og blev sendt på kostskole i København; hans oplevelser under nazistisk besættelse
og hans mors tilknytning til den danske modstandsbevægelse under Anden Verdenskrig opmuntrede til en modstand mod autoritet og en tro på socialisme. Han var kortvarigt censor i den britiske hær på Rhinen og færdiggjorde derefter en sociologi grad på London School of Economics (LSE), der dimitterede i 1951. Han var forsker for Ruth Glass ved University College London, før han flyttede til University of Nottingham for 1955-56 året. Han vendte derefter tilbage til LSE som lektor, og sikrede forfremmelse til en læserskare i sociologi i 1970. I 1975 blev han udnævnt til Keith Kelsalls efterfølger til formand for sociologiske studier ved University of Sheffield. Han gik på pension i 1986 på grund af nedskæringer i finansieringen og faldende antal studerende, hvilket havde ført til, at sociologi-hons-uddannelsen i Sheffield blev indstillet. Hans - og Eric Sainsburys (formand for social administration) - førtidspensionering blev gennemført for at sikre, at yngre medarbejdere ikke mistede deres job. I mellemtiden havde han også været vice dekan og dekan for det sociale fakultet i Sheffield mellem 1982 og 1986. Efter sin pensionering forblev han tilknyttet universitetet som emeritusprofessor; han havde også besøgende stillinger og fungerede som præsident for British Sociological Association fra 1991 til 1993. Han var også akademiker ved Akademiet for Samfundsvidenskab.