Skriv en fortsættelse til dette afsnit - I begyndelsen af 1920 intensiverede Sultanov sine bestræbelser på at bringe kontrollen med regionen under aserbajdsjansk styre ved at udstede et ultimatum til det armenske nationale råd. I begyndelsen af 1920 havde Paris Fredskonference anerkendt Aserbajdsjans "de facto" krav på Karabakh. Men da konferencen var afsluttet uden at udstede en endelig beslutning om Karabakh, talte Sultanov for en lokal løsning, som krævede, at regionen blev indarbejdet i Aserbajdsjan. Han styrkede garnisonernes størrelse i Khankendi og fortsatte med at flytte sine tropper rundt, endnu en gang uden det krævede samtykke fra hans administrative råd. Etnisk spænding i Karabakh steg endnu en gang, da azeriske tropper lynchede og dræbte flere armeniere i Khankendi og plyndrede de omkringliggende områder i februar samme år. I begyndelsen af marts, efter at en delegation af Karabakh-armeniere mødtes i landsbyen Shosh og afviste muligheden for forening med Aserbajdsjan, søgte Sultanov at stramme sin kontrol over Karabakh: han forbød armenierne at forlade Shusha uden tilladelse, stationerede aserbajdsjanske tropper i armenske hjem, beordrede armenske veteraner fra den tidligere russiske hær til at registrere sig, så de ikke kunne deltage i militære aktiviteter, og udarbejdede planer om at ødelægge flere armenske landsbyer for at afbryde forbindelsen mellem armenierne i Karabakh og Zangezur-regionen. I marts 1920 fandt massemord på den armenske befolkning sted i massakren i Shusha
- Hvad?