I 1953 og 1954 var Lascorz og hans familie, nu fremtrædende samfundsfolk i Madrid, i fokus for "Hidalguía"-kontroversen, der dukkede op i en række artikler i spanske blade, herunder en kaldet "Hidalguía", som offentligt identificerede ham som en forfalsker. Dette førte til, at de blev social stigmatiseret. Kontroversen havde sine rødder i en kampagne, som Den hellige Stol indledte i 1952 mod det, som pavedømmet betragtede som svindelordener. Denne kampagne var blevet meget omtalt i de spanske medier i 1953, da forhandlingerne mellem pavedømmet og den spanske regering - Konkordatet af 1953
<unk>nærmede sig en ende. Da Lascorz var leder af flere ordner og organisationer som Vatikanet betragtede som falske ordner, vakte han gentagne gange misforståelser hos den spanske regering og myndigheder. Det er usandsynligt, at Lascorz ville have tiltrukket sig tilstrækkelig opmærksomhed til at blive afsløret, hvis han ikke offentligt havde fremmet sin orden i Madrid. Han uddelte adskillige adelige titler til sine venner og tilhængere, hvilket tiltrak sig myndighedernes og den ægte spanske adels opmærksomhed. Den 23. april 1953 identificerede en artikel i avisen "ABC", "Falsas órdenes de caballería y falsos títulos nobiliarios" ("Falske ridderordener og falske adelstitler"), Lascorz som en forfalskning og hans ordrer og institutioner som falske, idet han erklærede, at Lascorz krænkede "ikke kun principperne i kirkeloven, men også den spanske stats suverænitet". I senere numre offentliggjorde avisen også Lascorz' svar på artiklen og påpegede, at den spanske regering ikke havde godkendt hans ordrer.