Fuldfør følgende sætning: I 1990, efter at regeringen i Den Socialistiske Republik Kroatien blev besejret ved valget, forværredes de etniske spændinger. Den jugoslaviske folkehær ("Jugoslovenska Narodna Armija" <unk> JNA) konfiskerede derefter våben fra Kroatiens territoriale forsvar ("Teritorijalna obrana") for at minimere modstand. Den 17. august eskalerede spændingerne til et åbent oprør af kroatiske serbere, centreret om de overvejende serbisk befolkede områder i det dalmatiske bagland omkring Knin, dele af Lika, Kordun, Banovina og det østlige Kroatien. Efter to mislykkede forsøg fra Serbiens side, støttet af Montenegro og Serbiens provinser Vojvodina og Kosovo, for at opnå det jugoslaviske formandskabs godkendelse til at indsætte JNA til at afvæbne kroatiske sikkerhedsstyrker i januar 1991 og et blodløst sammenstød mellem serbiske oprørere og kroatiske specialpoliti i marts, bad JNA selv, støttet af Serbien og dets allierede, det føderale formandskab om at give det krigsbeføjelser og erklære undtagelsestilstand. Anmodningen blev afvist den 15. marts, og JNA kom under kontrol af den serbiske præsident Slobodan Milošević. Milošević, der foretrak en kampagne for at udvide Serbien frem for bevarelsen af Jugoslavien, truede offentligt med at erstatte JNA med en serbisk hær og erklærede, at han ikke længere anerkendte den føderale formandskabets autoritet. Truslen fik JNA til gradvist at opgive planer om at bevare Jugoslavien til fordel for at udvide Serbien. I slutningen af måneden var konflikten eskaleret til
De første dødsfald. JNA greb ind på oprørernes side og forhindrede det kroatiske politi i at gribe ind. I begyndelsen af april erklærede lederne af det serbiske oprør i Kroatien deres hensigt om at integrere det område under deres kontrol, der af den kroatiske regering blev betragtet som en separat region, med Serbien.