En folkelig uro tvang Brutus og hans svoger, morderen Gaius Cassius Longinus, til at forlade Rom i april 44. Efter en kompliceret politisk omstilling udnævnte Octavianus - Cæsars adoptivsøn - sig selv til konsul og vedtog sammen med sin kollega en lov, der med tilbagevirkende kraft gjorde Brutus og de andre sammensvorne til mordere. Dette førte til en anden borgerkrig
, hvor Antonius og Octavian kæmpede mod "liberatorerne" ledet af Brutus og Cassius. Caesarians besejrede de talmæssigt underlegne hære af Brutus og Cassius i de to slag ved Philippi i oktober 42. Efter nederlaget begik Brutus selvmord.