For 1982 blev bilen opdateret og modificeret med en redesignet næse sektion, der præsenterede separate venstre og højre forreste vinger, og ny bageste vinge, bliver RE30 i "B" specifikation. Fremskridt i jordeffekten betød, at bilerne ofte kørte uden de forreste vinger. Motoren blev videreudviklet til at give omkring 590 hk. Prost fik en stærk start på sæsonen og vandt i Brasilien og Sydafrika for at understrege sin hensigt om at vinde mesterskabet den sæson. Men det var hans eneste sejr i året, da Ferrari, Williams og McLaren overhalede Renault i teknologirættet. RE30B var en formidabel kvalifikationsbil, med Prost eller Arnoux på pole for størstedelen af løbet, men pålideligheden var mistænkelig for begge kørere, hovedsageligt på grund af problemer med den nye og temmelig eksperimentelle elektroniske brændstofindsprøjtning, der fejlede gentagne gange under selve løbet. Det var en skam, for RE30B var nok den mest konkurrencedygtige bil det år, med det bedste kompromis på præstationer med et godt chassis og aerodynamik, og en kraftig nok motor. Bilen var hurtig rundt om alle slags forskellige kredsløb - selv rundt om selv stramme, langsomme kredsløb som Monaco, Detroit, Zolder og Long Beach; kredsløb, hvor de andre biler med turboladede motorer (Ferrari, Brabham-BMW og mindre konkurrencedygtigt Toleman-Hart) manglede i ydeevne takket være den tungere vægt og dårlig motor pickup takket være massiv turbo lag, så bilerne med de mindre kraftfulde naturligt aspirerede motorer var i stand til at udnytte ved at være i stand til at få mere kraft hurtigere ud af langsomme hjørner. Arnoux vandt to sejre i sidste halvdel af året, men sluttede kun fire løb i løbet af hele sæsonen. Prost var på udkig efter sejr i Monaco.
, Østrig og Dijon, men havde problemer i de sidste runder af alle tre løb. Han endte som fjerde i mesterskabet, mens Renault blev tredje i konstruktørmesterskabet.