Skriv en fortsættelse til dette afsnit - Cleopatra rejste til Rom som en klient dronning i 46 og 44 f.Kr., boende på hans villa. Efter Cæsars mord i 44 f.Kr. forsøgte Kleopatra at få Caesarion udnævnt som hans arving. Cæsars oldebror Octavianus (kendt som Augustus i 27 f.Kr., da han blev den første romerske kejser) forhindrede dette. Cleopatra fik derefter sin bror Ptolemaios XIV dræbt og forhøjede sin søn Caesarion til medhersker. I befriernes borgerkrig
I perioden mellem 43 og 42 f.Kr. sluttede Kleopatra sig til det romerske 2. triumvirat, der blev dannet af Octavianus, Markus Antonius og Marcus Aemilius Lepidus. Hun udviklede et personligt forhold til Marcus Antonius, der til sidst ville producere tre børn: tvillingerne Alexander Helios og Cleopatra Selene II, og Ptolemaios Philadelphus. Antonius brugte sin autoritet som triumvir til at udføre henrettelsen af Arsinoe 4. på Kleopatras anmodning. Han blev mere og mere afhængig af Kleopatra for både finansiering og militær hjælp under hans invasioner af det partiske imperium og kongeriget Armenien. Selv om hans invasion af Partien mislykkedes, lykkedes det ham at besætte Armenien. Han bragte kong Artavasdes II tilbage til Alexandria i 34 f.Kr. som fange i hans falske romerske triumf, der blev afholdt af Cleopatra. Dette blev efterfulgt af donationer af Alexandria, hvor Cleopatras børn med Antonius modtog forskellige områder under Antonius triumviral myndighed. Kleopatra blev kaldt kongernes dronning og Caesarion kongernes konge. Denne begivenhed, sammen med Antonius' ægteskab med Kleopatra og skilsmissen med Octavia Minor, Octavians søster, markerede et vendepunkt, der førte til den sidste krig i den romerske republik.