Skriv en fortsættelse til dette afsnit - Steinitz blev derefter sendt for at repræsentere Østrig i London 1862 skak turnering
- Hvad? Han blev sjette, men hans sejr over Augustus Mongredien blev tildelt turneringens brilliance-pris. Han udfordrede straks den femte placerede deltager, den stærke veteran italienske mester Serafino Dubois, til en kamp, som Steinitz vandt (fem sejre, en uafgjort, tre tab). Dette opmuntrede ham til at blive professionel, og han bosatte sig i London. I 1862-63 vandt Steinitz en knusende sejr i en kamp mod Joseph Henry Blackburne, der fortsatte med at være en af verdens top ti i 20 år, men som kun havde begyndt at spille skak to år tidligere. Steinitz slog derefter nogle af de førende britiske spillere i kampe: Frederic Deacon og den førnævnte Mongredien i 1863 efterfulgt af Valentine Green i 1864. Denne stigning i ranglisten havde en pris: I marts 1863 undskyldte Steinitz i et brev til Ignác Kolisch for ikke at tilbagebetale et lån, fordi mens Steinitz havde slået Blackburne, havde Daniel Harrwitz "overtaget" alle Steinitz's klienter i London Chess Club, som havde leveret Steinitz's vigtigste indtægtskilde.