Skriv en fortsættelse til dette afsnit - Selv om første halvdel af det 17. århundrede var fyldt med krige, nåede alle større konflikter ikke Lillepolen, og provinsen fortsatte med at trives, hvilket afspejlede sig i dens slotte og paladser, såsom den enorme Krzyztopor. Bortset fra mindre krige, såsom Zebrzydowski-oprøret og Kostka-Napierski-oprøret, forblev provinsen sikker. Kosakkerne fra Khmelnytsky Opstanden nåede så langt mod vest som Zamość og Lwów, men kom ikke ind i Lillepolen. Provinsen var ikke vidne til andre krige, såsom den polske-svenske krig (1626-29), den polske-muskovitiske krig (1605-18), den polske-osmanniske krig (1620-21) og Smolensk-krigen. Ikke desto mindre deltog Lillepols adelsfolk aktivt i disse konflikter <unk> Marina Mniszech, datter af Voivode af Sandomierz, Jerzy Mniszech, var hustru til False Dmitriy I, såvel som False Dmitriy II. Desuden blev Lillepols lander, især dens nordøstlige del, en base for polske tropper, der kæmpede imod kosakkerne, og kong Johannes II Casimir Vasa boede ofte i Lublin med sit hof og forberedte militære kampagner i Ukraine. Situationen ændrede sig med udbruddet af den russisk-polske krig (1654-1667). I oktober 1655 kom de russisk-kosakiske hære under Ivan Vyhovsky ind i det østlige Lille Polen, nåede Vistula og plyndrede Lublin, Puławy og Kazimierz Dolny. Indtrængerne trak sig hurtigt tilbage, men et par måneder senere blev Lillepolen oversvømmet
af svenskerne.