Skriv en fortsættelse til dette afsnit - Ifølge Josephus Flavius blev byen plyndret under Vespasianus og Titus under det første jødiske oprør mod Rom
(66-73). I det tolvte år af Neros regeringstid, da den romerske hær havde lidt et stort nederlag under Cestius Gallus, hvor mere end fem tusind fodsoldater var blevet dræbt, frygtede folk i det omkringliggende landskab for gengældelse fra den romerske hær og skyndte sig at udpege generaler og befæste deres bosættelser. På det tidspunkt blev der udnævnt generaler for Idumæa, nemlig for hele området lige syd for og sydvest for Jerusalem, og som omfattede byerne Bet-Letefon, Betaris, Kefar-Toba, Adurim og Maresha. Denne region blev af romerne kaldt Idumæa fordi den i høj grad var beboet af Esaus (Edom) efterkommere, der var blevet omvendt til jødedommen på Johannes Hyrkanos' tid.