Efter at have besejret Kartago blev romerne Middelhavets dominerende magt, der med succes kæmpede i Grækenland (Aemilius Paulus afgørende sejr over Makedonien i slaget ved Pydna), i Mellemøsten (Lucius Licinius Lucullus, Gnaeus Pompeius Magnus), i Gallien (Gaius Julius Caesar) og besejrede flere germanske stammer (Gaius Marius, Germanicus). Mens romerske hære lidt adskillige store tab, deres store befolkning og evne (og vilje) til at erstatte slagmarken tab, deres uddannelse, organisation, taktisk og teknisk overlegenhed gjorde det muligt for Rom at forblive en dominerende militær kraft i flere århundreder, udnytte veluddannede og manøvrerbare hære til rutinemæssigt at overvinde de meget større "stamme" hære af deres fjender (se Slagene ved
Aquae Sextiae, Vercellae, Tigranocerta, Alesia).