Skriv en fortsættelse til dette afsnit - I mellemtiden havde den seneste finanskrise medført en transformation i den franske flådes strategi - de maritime magter overgik nu Frankrig i skibsbygning og bevæbning og nød i stigende grad en talmæssig fordel. Vauban foreslog at opgive flåde krigsførelse, "guerre d'escadre", til fordel for handel-raiding, "guerre de course", og forsvarede brugen af flåden støttet af individuelle redere, der udstyrede deres egne skibe som privateere, med det formål at ødelægge handel med de maritime magter. Vauban hævdede, at denne strategiske ændring ville berøve fjenden sin økonomiske base uden at koste Louis XIV penge, der var langt mere presserende nødvendige for at opretholde Frankrigs hære på land. Pirater, der sejlede enten som enkeltpersoner eller i komplette eskadriller fra Dunkerque, St. Malo og de mindre havne, opnåede betydelige succeser. For eksempel erobrede marquis af Nesmond i 1695 med syv linjeskibe skibe fra det engelske Ostindiske Kompagni, som angiveligt havde tjent 10 millioner livres. I maj 1696 undslap Jean Bart blokaden af Dunkerque og ramte en hollandsk konvoj i Nordsøen og brændte 45 af dens skibe; den 18. juni 1696 vandt han slaget ved Dogger Bank; og i maj 1697 angreb baronen af Pointis med en anden kaprereskvadron og erobrede Cartagena
Det giver ham og kongen en andel på 10 millioner.