Skriv en fortsættelse til dette afsnit - Slavener angreb og bosatte sig på det vestlige Balkan i det 6. og 7. århundrede. Serberne nævnes i "De Administrando Imperio" som at have bosat sig på Balkan under den byzantinske kejser Heraclius' regeringstid (r. 610 <unk> 641), men forskningen støtter ikke, at den serbiske stamme var en del af denne senere migration (som hævdes af historiografi) i stedet for at migrere med resten af de tidlige slaver. Gennem lingvistiske undersøgelser konkluderes det, at de tidlige sydslaver bestod af en vestlig og østlig gren af parallelle strømme, groft fordelt i Timok<unk>Osogovo<unk>Šar-linjen. Dele af det nordvestlige Kosovo var en del af det serbiske fyrstedømme. I slutningen af det 9. århundrede blev regionen erobret af det første bulgarske imperium, mens regionen skiftede hænder mellem byzantinerne og bulgarerne indtil den byzantinske restaurering af 1018-19. I 1040/41 et massivt bulgarsk oprør
Europa-Parlamentets forhandlinger Et andet oprør brød ud i 1072, hvor den serbiske prins Konstantin Bodin blev kronet som kejser af Bulgarien i Prizren, men på trods af nogle indledende succes blev Bodin til sidst fanget i det sydlige Kosovo, og oprøret blev undertrykt. Vukan I, den nye uafhængige serbiske storprins, begyndte at plyndre byzantinske områder, først i Kosovo, og rykkede ind i Makedonien (1091-95). Han brød flere fredstraktater, som han personligt forhandlede med den byzantinske kejser ved Zvečan og Lipljan, indtil han endelig underkastede sig i 1106.