Amsterdam og De Graeff var på højdepunktet af deres magt og i 1656 monteret en ekspedition under Michiel de Ruyter til Middelhavet og - i Karl X Gustav af Sverige krig mod Polen
- en anden under Jacob van Wassenaer Obdam til Østersøen. Heldigvis for Nederlandene endte krigen med at Danzig blev erklæret neutralt. De fire stærke borgmestre besluttede at sende Coenraad van Beuningen til København for at opildne Danmark til krig mod Sverige. Til alles forbløffelse krydsede den svenske konge midt om vinteren over fra Jylland, over Det Store Bælte, til København. I en anden ekspedition for at befri København deltog Witte de With i Slaget ved Søen. Cornelis de Graeff var parat til at begynde kampen mod Sverige, mod råd fra de store pensionærer. Da Karl 10. døde uventet i 1660, indgik Sverige fred. Amsterdam sendte også admiral Michiel de Ruyter mod englænderne, mod ordre fra det hollandske parlament. På trods af disse forskelle i tilgang med De Witt, han og De Graeff forblev på gode vilkår. De Witt i 1660 bemærkede om Cornelis: "med herren fra Zuidpolsbroek var intet at gøre noget".