Skriv en fortsættelse til dette afsnit - Det Palæstinensiske Selvstyre blev dannet i 1994 i henhold til aftalen mellem Den Palæstinensiske Befrielsesorganisation (PLO) og den israelske regering om Gaza-Jeriko som et femårigt midlertidigt organ. Der skulle derefter føres yderligere forhandlinger mellem de to parter om den endelige status. I henhold til Oslo-aftalerne fik den palæstinensiske selvstyremyndighed eksklusiv kontrol over både sikkerhedsrelaterede og civile spørgsmål i palæstinensiske byområder (kaldet "Area A") og kun civil kontrol over palæstinensiske landdistrikter ("Area B"). Resten af territorierne, herunder israelske bosættelser, Jordandalen-regionen og omveje mellem palæstinensiske samfund, skulle forblive under israelsk kontrol ("Area C"). Østjerusalem blev udelukket fra aftalen. Forhandlinger med flere israelske regeringer havde resulteret i, at Myndigheden fik yderligere kontrol over nogle områder, men kontrollen blev derefter tabt i nogle områder, da Israel Defense Forces (IDF) generobrede flere strategiske stillinger under den anden ("Al-Aqsa") Intifada. I 2005, efter den anden intifada, trak Israel sig ensidigt tilbage fra sine bosættelser i Gazastriben.
, hvorved den palæstinensiske selvstyremyndighed udvidede kontrollen til at omfatte hele Gazastriben, mens Israel fortsatte med at kontrollere grænseovergangene, luftrummet og farvandene langs Gazastriben.