Skriv en fortsættelse til dette afsnit - I 1913 forsøgte Ejnar Hertzsprung at finde afstande til 13 Cefeider ved hjælp af bevægelsen gennem himlen. Men hans forskning skulle senere revideres. I 1918 brugte Harlow Shapley cefeider til at placere indledende begrænsninger på Mælkevejens størrelse og form, og på placeringen af vores Sol i den. I 1924 fastslog Edwin Hubble afstanden til klassiske cefeidvariabler i Andromedagalaksen, indtil da kendt som "Andromeda" "tågen", og viste, at variablerne ikke var medlemmer af Mælkevejen. Hubbles fund løste spørgsmålet i "Den Store Debat"
"om, hvorvidt Mælkevejen repræsenterede hele universet eller blot var en af de mange galakser i universet.