Skriv en fortsættelse til dette afsnit - I 1786 hjalp den sidste ærkebiskop-valgmand i Trier, Clemens Wenceslaus af Sachsen, i høj grad til med at udvide og forbedre byen ved at forvandle Ehrenbreitstein til et storslået barokpalads. Efter Bastillens fald
I 1789 blev byen, på indbydelse fra ærkebiskop-valgmandens øverste minister, Ferdinand Freiherr von Duminique, et af de vigtigste mødesteder for franske emigranter. Ærkebiskopskandidaten godkendte dette, for han var onkel til den forfulgte konge af Frankrig, Ludvig XVI. Blandt de mange rojalistiske franske flygtninge der strømmede ind i byen, var Ludvig XVI's to yngre brødre, greven af Provence og greven af Artois. Desuden ankom Ludvig XVI's fætter, prins Louis Joseph de Bourbon, prins de Condé, og dannede en hær af unge aristokrater, der var villige til at bekæmpe den franske revolution og genoprette Ancien Régime. "Condés hær" sluttede sig til en allieret hær af preussiske og østrigske soldater ledet af hertug Karl Wilhelm Ferdinand af Brunswick i en mislykket invasion af Frankrig i 1792. Dette bragte Den Første Franske Republiks vrede på ærkebiskop-valgmanden; i 1794 blev Coblenz taget af den franske revolutionære hær under Marceau (som blev dræbt under belejringen), og efter undertegnelsen af Lunéville-traktaten (1801) blev det hovedstad i det nye franske département Rhin-et-Moselle. I 1814 blev det besat af russerne. Ved Wienerkongressen blev byen overdraget til Preussen, og i 1822 blev den gjort til regeringssæde for den preussiske Rhinprovins.