William Frederick, søn af den sidste stadtholder, vendte tilbage til Nederlandene i 1813 og erklærede sig selv som den suveræne prins af Nederlandene. To år senere tilføjede Wienkongressen det sydlige Holland til det nordlige for at skabe et stærkt land ved Frankrigs nordlige grænse. Vilhelm Frederik gav dette forenede Nederlandene status som kongerige og proklamerede sig selv som kong Vilhelm 1. i 1815. Derudover blev Vilhelm arvelig storhertug af Luxembourg i bytte for sine tyske besiddelser. De sydlige Nederlander havde dog været kulturelt adskilt fra nord siden 1581, og
oprør. Syden blev uafhængig i 1830 som Belgien (anerkendt af de nordlige Nederlandene i 1839, da Kongeriget Nederlandene blev oprettet ved dekret), mens den personlige union mellem Luxembourg og Holland blev afbrudt i 1890, da Vilhelm 3. døde uden overlevende mandlige arvinger. Ascendancy love forhindrede hans datter dronning Wilhelmina i at blive den næste storhertuginde.