Flere bølger af befolkningen flygtede fra Anatolien i 1910'erne og 1920'erne, til Syrien eller Libanon, som blev set som et velkomment land. Dette er tilfældet med armenierne og assyrerne, der flygtede fra folkemord (på armenierne, Sayfo, på Pontus-grækerne,
), og som har nydt godt af artikel 13 i dekret nr. 8837 af 15. januar 1932, der fastsætter, at "Flygtninge fra tyrkiske områder som armeniere, syrere, kaldæere og medlemmer af den græsk-katolske og ortodokse kirke, eller andre personer, der er af tyrkisk oprindelse, skal regnes som libanesere, forudsat at de blev fundet på libanesiske områder den 30. august 1924 i henhold til forordning 2825".