Titus, Vespasians ældste søn, var blevet forberedt til at regere. Han havde tjent som en effektiv general under sin far, og havde medvirket til at sikre østen og til sidst overtaget kommandoen over de romerske hære i Syrien og Judæa, hvor han nedkæmpede et betydeligt jødisk oprør
på det tidspunkt. Han delte konsulatet i flere år med sin far og modtog den bedste vejledning. Selv om der var en vis ængstelse da han overtog embedet på grund af hans kendte omgang med nogle af de mindre respektable elementer i det romerske samfund, beviste han hurtigt sin fortjeneste og mindede endda mange af dem som hans far havde forvist som et udtryk for god tro.