Fuldfør følgende sætning: Det vigtigste udenrigspolitiske initiativ i Roosevelts første periode var politikken om god naboskab, som var en revurdering af USA's politik over for Latinamerika. USA havde ofte interveneret i Latinamerika efter bekendtgørelsen af Monroe-doktrinen i 1823, og USA havde besat flere latinamerikanske nationer i banankrigen, der var opstået efter den spansk-amerikanske krig i 1898. Efter at Roosevelt blev præsident,
USA trak sine tropper ud af Haiti og indgik nye traktater med Cuba og Panama, som gjorde dem til amerikanske protektorater. I december 1933 underskrev Roosevelt Montevideo-konventionen om staternes rettigheder og pligter, hvorved han afstod fra retten til ensidigt at gribe ind i latinamerikanske landes anliggender. Roosevelt normaliserede også forbindelserne med Sovjetunionen, som USA havde nægtet at anerkende siden 1920'erne. Han håbede på at genforhandle den russiske gæld fra Første Verdenskrig og åbne handelsforbindelser, men der blev ikke gjort fremskridt i nogen af disse spørgsmål, og "begge nationer blev snart desillusioneret over aftalen".