Skriv en fortsættelse til dette afsnit - I 1959 havde Brooks, sammen med Brabham og Moss, en chance for at vinde titlen på grund af Mike Hawthorns pensionering (og efterfølgende død i en trafikulykke) og Peter Collins' død den foregående sæson. Brooks startede godt, med en andenplads i Monaco, bag Brabham. Han formåede ikke at nå mål i det hollandske Grand Prix, men vandt det franske Grand Prix i Reims. Efter at have undladt at afslutte i en Vanwall ved det britiske Grand Prix, som han kørte på grund af Ferrari-arbejdere i Italien, der var i strejke, vandt han det eneste tyske Grand Prix i Formel 1, der blev afholdt på AVUS. Løbet blev usædvanligt delt i to etaper, og han vandt begge. Han havde en langsom bil i Portugal, kvalificerede sig som tiende og sluttede fem omgange bagud. Han trak sig tilbage kort efter starten i Monza.
Men han var stadig i kamp for at vinde mesterskabet. Ved det første Grand Prix i Formel 1 i Sebring blev han ramt af sin tyske holdkammerat Wolfgang von Trips og blev udsat for at tjekke for skader, og mistede to minutter. Det viste sig at være spild af tid, men endte alligevel på tredjepladsen. Han sluttede anden i mesterskabet med 27 point, syv bag Brabham, og en og en halv foran Moss.