Skriv en fortsættelse til dette afsnit - Den Cimbriske Krig (113 <unk> 101 f.Kr.) var en langt mere alvorlig affære end de tidligere sammenstød i 121 f.Kr. De germanske stammer "Cimbri" og "Teutoner" eller "Teutoner" flyttede fra det nordlige Europa til Roms nordlige områder, hvor de kom i konflikt med Rom og dens allierede. Den kimbriske krig var første gang siden den anden puniske krig, at Italien og Rom selv var blevet alvorligt truet, og forårsagede stor frygt i Rom. Den indledende kamp i den Cimbriske krig, Slaget ved Noreia i 112 f.Kr., endte med nederlag og næsten katastrofe for romerne. I 105 f.Kr. blev romerne besejret i slaget ved Arausio og var det dyreste Rom havde lidt siden slaget ved Cannae. Efter at cimbrierne utilsigtet havde givet romerne en udsættelse ved at aflede for at plyndre Iberia, fik Rom mulighed for omhyggeligt at forberede sig på og med succes møde cimbrierne og teutonerne i slaget ved Aquae Sextiae
(102 f.Kr.) og slaget ved Vercellae (101 f.Kr.), hvor begge stammer blev praktisk talt udslettet, hvilket gjorde en ende på truslen.