Skriv en fortsættelse til dette afsnit - Karl XII af Sverige, efter sit nederlag i 1709 ved slaget ved Lesnaya
, søgte tilflugt i Tighina, en grænsefort i den tyrkiske vasalstat Moldavien, bevogtet af osmanniske tropper. Som svar kom Peter til Iaşi i 1710. Der underskrev han igen den russisk-moldoviske alliancetraktat (tidligere underskrevet i Lutsk den 24. april 1711), som fastsatte det arvelige lederskab for hans nære ven Dimitrie Cantemir (søn af Constantin Cantemir og bror til Antioh Constantin), der skulle bære titlen Seren Herre af Moldavien, Suveræn og Ven (Volegator) af Rusland, men ikke som en underordnet vasal, som under osmannerne. Selv om Ruslands vestlige grænse på det tidspunkt var den sydlige Bug-flod, fastslog traktaten at Dnestrøen skulle være grænsen mellem Moldavien og det russiske imperium, og at Budjak skulle tilhøre Moldavien. Landet skulle ikke betale en krone af tribut. Tsaren forpligtede sig til ikke at krænke den moldaviske suverænes rettigheder, eller hvem der måtte efterfølge ham. Bojarerne betragtede ham som Moldaviens frelser, og de holdt en fest til ære for tsaren og for at fejre traktaten.