Skriv en fortsættelse til dette afsnit - I det mindste i begyndelsen adskilte de revolutionære domstole sig fra standard vestlige domstole ved at begrænse retssager til få timer, nogle gange minutter. Tiltalte kunne dømmes skyldig på grundlag af 'folkeligt omdømme'. Begrebet forsvarsadvokat blev afvist som en'vestlig absurditet'. En beskyldning der blev anvendt bredt mod de anklagede, men som nogle ikke kendte til, var at de'såede fordærv på jorden' (mofsed-e-filarz). Dette dækkede en række lovovertrædelser - "'fornærmelse af islam og præsteskabet','modstand mod den islamiske revolution','støtte af Pahlavismen' og 'underminering af Irans uafhængighed' ved at hjælpe kuppet i 1953
"og giver kejserlige magter kapitulationsprivilegier". Mellem 1979-1989 beordrede de revolutionære domstole henrettelsen af mindst 10.000 politiske, tilhørende anti-revolutionære oppositionsgrupper, og dømte andre til døden for forbrydelser som narkotikahandel, utroskab, sodomi, kidnapning, "forstyrrelse af den offentlige orden" og "terrorisme". Det er svært at vide, hvor mange politiske fanger der faktisk blev henrettet, fordi mange af dem, der blev henrettet for politiske forbrydelser, også blev anklaget for "narkotikahandel" eller "sodomi".