Utilstrækkeligheden af kældre og kældre blev tydeligt i de brandstorme under de brændende angreb på de større tyske indre byer, især
Hamburg og Dresden. Da brændende bygninger og boligblokke over dem kollapsede i de rasende vinde (som kunne nå langt over 800 °C), blev beboerne ofte fanget i disse kælderhytter, som også var blevet overfyldte efter ankomsten af indbyggere fra andre bygninger, der blev gjort usikre i tidligere angreb. Nogle af beboerne døde af varmehalsfald eller forgiftning med carbonmonoxid.