Skriv en fortsættelse til dette afsnit - I 1809 blev der oprettet to juntas i det øvre Peru, det moderne Bolivia, som svar på situationen i Spanien; en hurtig reaktion fra vicekongerne i Lima og Buenos Aires knuste oprøret, og det øvre Peru kom under kontrol af Vicekongeriget Peru, som forsvarede det energisk. Det følgende år dannede Buenos Aires selv en junta, der fjernede den lokale vicekonge fra magten. Juntaen, ledet af Cornelio Saavedra, udvidede sig til at omfatte deputerede fra de andre provinser og blev kendt som "Junta Grande" eller "Den Store Junta". To kampagner blev bestilt af Junta Grande for at få støtte til de revolutionære ideer i Buenos Aires. Den første af disse var et forsøg på at erobre det øvre Peru. En indledende sejr i slaget ved Suipacha førte til omvendelser og den rojalistiske sejr i slaget ved Huaqui. Den anden kampagne fokuserede på Asunción i nabolandet Paraguay. Buenos Aires sendte 1.100 soldater under general Manuel Belgrano til Asunción i forventning om at blive modtaget som befriere; i stedet blev de besejret ved Paraguarí
og Tacuarí af lokale paraguayanske styrker. Den rojalistiske guvernør i Asunción blev derefter bekymret for sin mands loyalitet og demobiliserede de sejrende enheder. Utilfredsheden spredte sig, og i maj 1811 styrtede et oprør guvernøren, og Paraguays uafhængighed blev erklæret kort tid efter.