Skriv en fortsættelse til dette afsnit - John de Vere, født den 14. august 1499, var den anden, men eneste overlevende søn af Sir George Vere og hans anden kone, Margaret, datter af Sir William Stafford af Bishop's Frome i Herefordshire af Elizabeth Wrottesley, datter af Hugh Wrottesley, esquire. Sir George Vere var bestemt til præstedømmet, og i 1459, da han kun var seksten, udnævnte hans far, John de Vere, 12. jarl af Oxford, ham til en velgørenhed i Lavenham, Suffolk. Men både den 12. jarl og hans ældste søn og arving, Aubrey de Vere, blev henrettet i februar 1462, og George blev derefter anden i rækken til jarldømmet som den potentielle arving til sin bror, John de Vere, 13. jarl af Oxford. I stedet for George blev hans yngre bror, Richard, præst, og i 1459 giftede George sig med sin første kone, Margaret Talbot (d. December 1472), søster og medarvinge til Thomas Talbot, 2. viscount Lisle (d. marts 1470). Han kæmpede i Slaget ved Barnet
Den 14. april 1471, og var sammen med sin ældre bror, John de Vere, 13. jarl af Oxford, da han besatte St. Michael's Mount i Cornwall den 30. september 1473. Sir George Vere blev ansat i parlamentet i begyndelsen af 1475, sammen med sine brødre, John og Thomas. Ross hævder, at Sir George Vere aldrig officielt blev benådet, selv om Richardson hævder, at hans benådning blev omvendt, da kong Henrik 7. kom på tronen i 1485.