Skriv en fortsættelse til dette afsnit - Den 1. marts fandt sammenstødet i Pakrac sted, da den lokale serbiske politi overtog byens politistation og erklærede Pakrac for en del af SAO Krajina. Det var en af de første større sammenstød mellem kroatiske styrker og oprørerne SAO Krajina, støttet af JNA. Det endte uden tab og med en genopretning af kroatisk kontrol. Den 31. marts blev en kroatisk politikonvoj overfaldet ved Plitvice-søerne. Indtil foråret 1991 var Tuđman, sammen med den slovenske ledelse, klar til at acceptere en kompromisløsning om en konføderation eller alliance af suveræne stater inden for Jugoslavien. Efter at den serbiske ledelse afviste deres forslag og væbnede provokationer blev hyppigere, besluttede Tuđman at realisere ideen om en fuldstændig kroatisk uafhængighed. Den 25. april 1991 besluttede det kroatiske parlament at afholde en folkeafstemning om uafhængighed den 19. maj. De kroatiske serbere boykottede stort set folkeafstemningen. Valgdeltagelsen var 83,56%, hvoraf 93,24% eller 2.845.521 stemte for Kroatiens uafhængighed. Både Slovenien og Kroatien erklærede sig uafhængige af Jugoslavien den 25. juni 1991. Den jugoslaviske side anklagede de to for løsrivelse. Den føderale regering beordrede JNA til at tage kontrol over grænseovergange i Slovenien, hvilket førte til ti-dageskrigen, hvor JNA blev slået. De ti dages krig
Det blev afsluttet med undertegnelsen af Brioni-aftalen, hvorved der blev indført et tre måneders moratorium på gennemførelsen af beslutningen.