Han mødte Helen Poteat på Wake Forest. Hun var datter af Dr. William Louis Poteat, universitetets præsident, og søster til Stallings' klassikerprofessor. De var kærester i hele deres skoletider. Han dimitterede fra Wake Forest College i 1916, og fik et job med at skrive reklamekopier til et lokalt rekrutteringskontor. Han var så overbevist af sin egen prosa, at han sluttede sig til United States Marine Reserve i 1917. Han forlod Philadelphia for at udføre oversøisk tjeneste i Frankrig ombord på USS "Henderson" den 24. april 1918. I Frankrig tjente han som en delingschef med 3. bataljon, 5. marinesoldater under kampene ved Château-Thierry. Han blev såret i benet i
Slaget ved Belleau Wood efter at have angrebet en fjendtlig maskingeværslug den 25. juni. Efter at have tryglet lægerne om ikke at amputere ham, tog han hjem og tilbragte to smertefulde år på Brooklyn Naval Hospital. Senere beskadigede han den ved et fald på isen, og den blev amputeret i 1922. Mange år senere måtte hans sidste ben også amputeres. Efter at have afsluttet sin helbredelse blev Stallings og Poteat gift den 8. marts 1919; de havde to døtre, Sylvia (født 1926) og Diana (født 1931), før de blev skilt i 1936. I 1928-1929 restaurerede de Poteat House nær Yanceyville, North Carolina. Gennem Helen var hans tante ved ægteskab maleren Ida Isabella Poteat.