Joseph Boyer de Rébeval (født 20. april 1768, død 5. marts 1822) var en fransk divisionsherre under de senere napoleoniske krige. Han meldte sig til den franske kongelige hær i 1787 og opnåede forfremmelser gennem rækkerne i Første Koalitionskrig og efterfølgende konflikter. Han blev såret ved Valvasone i marts 1797. Han opstod som major i Vélites af den kejserlige garde i 1806 og kæmpede ved Kolberg i 1807. Han blev forfremmet til oberst i 2. fod Chasseurs of the Guard i 1808. Han kæmpede ved Wagram i 1809, hvor han blev forfremmet til brigadegeneral. Han blev såret ved Borodino i 1812. Han kommanderede en brigade i Dresden og Leipzig i 1813 og blev forfremmet til general i division. Han ledte en unggardedivision ved Craonne, hvor han blev såret, og ved Laon, Reims
og Arcis-sur-Aube i 1814. Under Hundrede Dageskrigen kommanderede han enheder af den kejserlige garde ved Waterloo i 1815 og trak sig tilbage kort tid efter.