Udfyld følgende sætning:
Efter våbenhvilen i juni 1940 blev det franske protektorat i Tunesien en del af Vichy-Frankrig, den nye franske stat styret af kollaborationisten marskal Philippe Pétain under Frankrigs besættelse af Nazityskland i Anden Verdenskrig. Under Pétain's kollaborationsregime blev jøderne i Vichy-Frankrig og Vichy-Tunesien underlagt de to antisemitiske "Statut des Juifs" (jødiske statutter af 3. oktober 1940 og 2. juni 1941), ligesom jøderne på det franske fastland. Således definerede diskriminerende lovgivning jøderne, begrænsede dem i den offentlige tjeneste, i uddannelsesinstitutioner og journalistik og i liberale erhverv (numerus clausus), talte dem (jødisk folketælling) og tvang dem til at registrere deres ejendom for efterfølgende at blive arisk. Som følge heraf befandt jøderne sig i deres tidligere lavere status som "borgere" og blev fattige. I august 1941 kom Xavier Vallat, leder af Kontoret for Jødiske Anliggender ("Commissariat Général aux Questions Juives"), fra Frankrigs hovedstad for at undersøge spørgsmålet om det jødiske spørgsmål. Ifølge en artikel på United States Holocaust Memorial Museum (USHMM) hjemmeside "Historien om Holocaust i Frankrigs tre nordafrikanske territorier (de tre departementer, 91, 92, og 93, i Fransk Algeriet, de to franske protektorater i Marokko og Tunesien) er uadskilleligt knyttet til Frankrigs skæbne i denne periode". Martin Gilbert, der har studeret Holocaust, har præciseret at forfølgelsen af jøderne i det franske Nordafrika var en integreret del af Holocaust i Frankrig. Fransk Marokko, Algeriet og Tunesien i europæiske territorier i Nordafrika blev betragtet som en del af Europa, ifølge et fransk og tysk dokument, der var relevant for den endelige løsning på det jødiske spørgsmål.