Skriv en fortsættelse til dette afsnit - Den første art, der blev navngivet, blev fundet i Miocen Mascall Fauna i Cottonwood Creek, Oregon. Arten blev opkaldt "Anchitherium ultimus" og blev beskrevet i 1886 af den kendte paleontolog, E. D. Cope, under højdepunktet af Boneskrigene. I 1906 studerede J. Gidley Mascall-formationens heste og flyttede til en ny slægt, som han kaldte "Archaeohippus". Den stærke lighed i trækene resulterede i, at slægten blev betragtet som en underart af "Parahippus" af W. D. Matthew i 1932. I skarp kontrast til denne opfattelse blev "Archaeohippus" genvalideret af D.F. Bode i 1933, og sammen med "A. ultimus" inkluderede han "A. mourningi" og "A. penultimus". "Archaeohippus" strakte sig over hele Nordamerika. Udover de der findes i Florida og Oregon, er der fundet fossiler i det sydlige Saskatchewan i Canada. I den anden ende af dens udbredelsesområde er "Archaeohippus" blevet fundet så langt sydpå som i det tidligere kanalområde i Miocen Gaillard Cut.
af Panama. ""Archaeohippus" stenolophus", kendt fra Oligocæn aflejringer i Saskatchewan, hører ikke til i "Archaeohippus", og "A. minimus" er en sammensat af to taxa, som bemærket af Osborn (1918), med P3-M1 tilhørende "A. ultimus" og den molar og premolar tilhørende en større, mere afledt equid. "Archaeohippus mannulus" og "Arachaeohippus blackbergi" er blevet opdaget i Florida, specielt på Thomas Farm Site.