Efter at være vendt tilbage til Frankrig af helbredsmæssige årsager deltog han modigt i slagene ved Engen, Messkirch, Biberach, Marengo og
Pozzolo. Han forblev dog kaptajn i fjorten år. Efter at være blevet såret i Calabria under ordre fra general Masséna, blev han endelig udnævnt til bataljonschef i 1807, og atten måneder senere, oberst på slagmarken ved Wagram (5 til 6 juli 1809). Den 9. maj 1811 gjorde Napoleon ham til ridder af imperiet. Under felttoget i Rusland i 1812 blev han chef for generalstaben for prins Eugène de Beauharnais, der lagde mærke til hans opførsel i slaget ved Borodino den 7. september.