Skriv en fortsættelse til dette afsnit - Efter den første Chindits-ekspedition, takket være den træning, de regelmæssige styrker modtog, og eksemplet med Chindits og nye divisionelle taktikker, begyndte de regelmæssige enheder i den fjortende hær at få målingen af både junglen og fjenden. Da japanerne lancerede deres Arakan-offensiv i slutningen af 1943, infiltrerede de de allierede linjer for at angribe den 7. indiske infanteridivision bagfra og overvandt divisionens hovedkvarter. I modsætning til tidligere lejligheder, hvor dette var sket, stod de allierede styrker fast imod angrebet, og forsyninger blev droppet til dem med faldskærm. I Slaget ved Admin Box fra 5. februar til 23. februar var japanerne ikke i stand til at bryde igennem den stærkt forsvarede omkreds af kassen. Japanerne skiftede deres angreb til den centrale front, men igen faldt briterne tilbage i Imphals defensive boks, og Kohima-redoubtten
- Hvad? Ved at falde tilbage til de defensive stillinger omkring Imphal fandt de førende britiske formationer deres tilbagetog afskåret af japanske styrker, men i modsætning til tidligere, tog de den holdning, at hvis japanerne var bag dem, så var de lige så afskåret som briterne. Situationskortene for kampene langs de veje, der fører til Imphal, lignede et stykke marmorkage, da begge sider brugte junglen til at omgå hinanden. En anden stor ændring af briterne var, at brugen af luftstøtte både som et offensivt våben til at erstatte artilleri, og som et logistisk værktøj til at transportere mænd og udstyr. For eksempel blev den 5. indiske infanteridivision luftliftet direkte fra den nu mere rolige Arakan-front op til den centrale front og var i aktion inden for få dage efter ankomsten. Ved udgangen af kampagnesæsonen var både Kohima og Imphal blevet lettet, og japanerne var i fuld tilbagetrækning.