Skriv en fortsættelse til dette afsnit - Slutningen af krigen
Han fandt hele den centrale del af det, der havde været Tyskland administreret som den sovjetiske besættelseszone. Radusch kastede sig ind i den store genopbygningsindsats, der nu var begyndt. Mellem juni 1945 og februar 1946 var hun ansat i distriktet "Ofrene for fascisme" afdeling for distriktsregeringen i Schöneberg, behandling af krav om nødsituation mad og tøj. I 1946 var hun medstifter af et "barne redningsprojekt" ("Rettet die Kinder"). Samtidig begyndte hun, da hun så den sovjetiske kommunisme ankomme til Tyskland med den røde hær, at nærme tvivl om det kommunistiske parti, der havde været i fokus i hendes politik i mere end tyve år. Hun besluttede sig for at trække sig fra det og gav sin hensigt til kende. I januar 1946 forventede den lokale partiledelse imidlertid hendes afsked og udviste hende ved at bruge hendes lesbiske forhold til at retfærdiggøre flytningen. Hun blev også bombarderet med truende breve og afslørede hende for sine arbejdsgivere på rådhuset. Da hun gik til sin chef for at få afklaret sagen, fandt hun en tyk personalefil, der indeholdt udtalelser fra tre ledende kommunister, der fordømte hende som lesbisk, og derfor burde hun ikke længere være ansat i et offentligt kontor. Kammeraterne fik deres vilje, og i februar 1946 mistede hun sit job. Krigstiden havde også haft sine konsekvenser, og nu led hun af leddegigt. Nogle få år senere blev hun tvunget til at gå på førtidspension, og hun fik en meget sparsom pension.