Efter sin løsladelse arbejdede Larma på at forene og politisk organisere de forskellige etniske grupper og stammer i Chittagong Hill Tracts. I valget i 1970 blev han valgt til East Pakistan Provincial Assembly som en uafhængig kandidat. Efter oprettelsen af Bangladesh
, Larma søgte anerkendelse af rettighederne for folket i Hill Tracts og regional autonomi. Han var den eneste repræsentant for Chittagong Hill Tracts i den første nationale lovgivende forsamling. Han modsatte sig Bangladeshs udkast til forfatning, som gjorde den bengalske kultur officiel og ikke anerkendte de ikke-bengalske etniske grupper og stammegrupper, der bor i Bangladesh. Larmas krav blev afvist af landets stiftende leder, Sheikh Mujibur Rahman, som angiveligt sagde, at stammefolkene skulle vedtage bengalisk kultur og identitet og truede med at bosætte bengaler med magt i Hill Tracts og omdanne de lokale til en minoritet i deres egen provins. Larma fortsatte med at kæmpe for de oprindelige folks rettigheder og er citeret for at sige: