I begyndelsen af Stillehavskrigen var japanerne landet i det nordvestlige Borneo og havde hurtigt erobret områdets vitale oliefelter, som var begyndt at bidrage til deres krigsindsats i 1943. De allieredes bestræbelser på at forhindre oliestrømmen var i stor udstrækning begrænset til luftbombardementer i den mellemliggende periode, da de allieredes jordindsats havde fokuseret på kampene mod Filippinerne. Ikke desto mindre var de allierede i slutningen af 1944 - begyndelsen af 1945 begyndt at planlægge operationer for at generobre området. Allierede operationer for at generobre Labuan
og Brunei Bay var planlagt til midten af juni 1945. For at støtte dette blev Operation Agas lanceret i marts 1945 af Australian Services Reconnaissance Department (SRD), der udnyttede Z Special Unit-personale. Operationen havde to hovedformål: at indsamle efterretninger og at træne de indfødte til at gennemføre en guerilla-kampagne mod japanerne. Efterfølgende blev der gennemført en serie af fem operationer i de japanske besatte områder på Nordborneo i krigens sidste faser under ledelse af Operation Agas, der blev gennemført i forbindelse med Operation Semut i Sarawak. De japanske tropper, der besatte det nordlige Borneo på det tidspunkt, blev trukket fra den 37. hær.