Forud for Sherut Avir, luftfløjen af Haganah, blev det israelske luftvåben officielt dannet den 28. maj 1948, kort efter at Israel erklærede sig stat og fandt sig selv under øjeblikkelig angreb fra sine arabiske naboer.
- Hvad? I begyndelsen blev det sammensat af en blandet samling civile fly, som var blevet beslaglagt eller doneret og omdannet til militær brug. En række forældede og overskydende eks-Anden Verdenskrig kampfly blev hurtigt hentet på forskellige måder - både lovlige og ulovlige - for at supplere denne flåde. IAF's rygrad bestod af 25 Avia S-199 (købt fra Tjekkoslovakiet, hovedsageligt Tjekkoslovakisk-byggede Messerschmitt Bf 109'ere) og 60 Supermarine Spitfire LF Mk IXEs, hvoraf den første, "Israel 1" blev samlet lokalt fra britiske forladte reservedele og en reddet motor fra en egyptisk Spitfire med det meste af resten købt fra Tjekkoslovakiet. Nogle spitfires blev transporteret fra Žatec base med kodenavnet "Zebra", hvor piloter også modtog indledende flyvetræning, mens andre blev transporteret ad søvejen. Kreativitet og opfindsomhed var de tidlige fundamenter for israelsk militær succes i luften, snarere end teknologi (som ved IAF's oprettelse generelt var ringere end den, der blev brugt af Israels modstandere). Mange af IAF's første piloter i 1948 var udenlandske frivillige (både jødiske og ikke-jødiske) og veteraner fra Anden Verdenskrig, der ønskede at samarbejde med Israels kamp for sin uafhængighed. IAF's ydmyge begyndelse gjorde dets første sejre i luften særligt imponerende og bemærkelsesværdige.