Udfyld følgende sætning: Den polsk-litauiske husarers primære kamptaktik var angreb. De førte ladningen til og gennem fjenden. Ladningen startede i et langsomt tempo og i en relativt løs formation. Formationen tog gradvist fart og lukkede rækker, mens den nærmede sig fjenden, og nåede sin højeste fart og tætteste formation umiddelbart før kamp. De havde tendens til at gentage angrebet flere gange, indtil fjendens formation brød sammen (de havde forsyningsvogne med ekstra lancer). Taktikken med et angreb med tungt pansrede husarer og heste var effektiv i næsten to århundreder. Hussarerne kæmpede med lange lancer (en hussarens lance var normalt mellem 4,5 og 6,2 meter lang), en "koncerz" (stødende sværd), en "szabla" (sabre), en eller to pistoler og ofte med en karabin eller arkebus, kendt på polsk som en "bandolet". Hussarer med vinger bar også andre våben, som f.eks. en "nadziak"-type krigshammer og slagøkser. Den lettere saddel i tyrkisk stil gav både hestene og krigerne mulighed for at bære mere rustning. Desuden blev hestene opdrættet til at løbe meget hurtigt med en tung byrde og til at komme sig hurtigt. Dette blev opnået ved at parre gamle polske heste med østlige heste, som regel fra tatariske stammer. Som et resultat kunne disse heste gå hundredvis af kilometer, med over 100 kg last og stadig være i stand til at lade på et øjeblik. Hussar-heste var også meget hurtige og manøvrerbare. Dette gjorde det muligt for husarer at kæmpe med enhver kavaleri eller infanteristyrke, fra vestlige tunge "kissaiere" til hurtige tatarer. De blev almindeligt betragtet som det mest magtfulde kavaleri i verden. I slaget ved Lubiszew i 1577,
Byczyna (1588), Kokenhausen (1601), Kircholm (1605), Kłuszyn (1610), Chocim (1621), Martynów (1624),