Skriv en fortsættelse til dette afsnit - Denne brigadeorganisation med bl.a. forskellige hastigheder mellem kampvogne og pansrede infanteribataljoner (den vigtigste del på militære cykler) reducerede brigadens angrebsstyrke og blev hurtigt overgået af den internationale udvikling med dens krav om højere standarder, mobilitet og konstant division på slagmarken. Allerede ved krigens afslutning
Sverige var ikke til stor hjælp i den tekniske udvikling. Derfor blev der købt et stort antal tunge kampvogne (Centurion) i 1953 og en omorganisering - Pbrig 58 - startede med blandede bataljoner, der omfattede en tank og to cykeltransporterende infanterikompagnier, hvoraf den ene kunne transporteres på KP-bil's. Angrebene blev udført til fods, og kampvognen fik en understøttende rolle. Angrebshastigheden var begrænset til 5 km/t. Ældre kampvogns kanontårne blev brugt som kanontårn befæstninger i havne og lufthavne, og &lt;a href="Stridsvagn%20m/41"&gt;Stridsvagn m/41&lt;/a&gt; og &lt;a href="Stridsvagn%20m/42"&gt;Stridsvagn m/42&lt;/a&gt; blev ombygget til henholdsvis Pansarbandvagn 301 og Stridsvagn 74.