Med den spanske erobring af Peru benyttede det spanske styresystem indfødte ledere som mellemmænd til at mobilisere arbejdskraft og tribut fra deres lokalsamfund til levering til spaniere, der fik disse fordele i "encomienda". Systemet blev indført først på de caribiske øer, hvor sådanne ledere blev kaldt "caciques", derefter i Mexico, hvor arawak-betegnelsen "cacique" blev udvidet, og derefter i Andesregionen, hvor udtrykket "kuraka" fortsatte. Indfødte eliter bevarede deres positioner, så længe de spillede deres tildelte rolle. I slutningen af det attende århundrede pressede den øgede beskatning af indfødte på "kurakas" loyalitet til deres egne samfund og deres ønske om at opretholde deres status i den koloniale orden. 1781 Tupac Amaru oprør
, ledet af en "kuraka", José Gabriel Condorcanqui, kendt som Tupac Amaru II, var den mest alvorlige udfordring til den spanske koloniale orden i Andesbjergene siden den spanske erobring.