Charakteristika.

Internet věcí umožňuje zařízením, aby byla zjištěna či vzdáleně kontrolována pomocí existující infrastruktury (počítačová síť, Internet, mobilní síť,...), která umožňuje lepší integraci fyzických zařízení do počítačově řízených systémů, a tedy vyšší účinnost, přesnost a ekonomičnost i nižší nároky na uživatele. Pokud jsou v zařízení umístěna čidla či akční členy, technologie se stává částí více obecné kategorie kyber-fyzických systémů, která zahrnuje technologie, jako jsou chytré sítě, virtuální elektrárny, chytré domácnosti, a inteligentní přepravu či též chytrá města. Roli hrají rovněž logistické systémy, integrované logistické řetězce a cykly v globální struktuře.  "Virtuální elektrárna" integruje několik typů zdrojů. Tyto zdroje tvoří často skupinu různých typů pružných nebo nepružných, řiditelných distribuovaných systémů, které jsou regulovány centrálním orgánem a mohou zahrnovat např.:  Pojmem „věci“ v oblasti IoT může být definována škála zařízení, jako jsou např. srdeční implantáty k měření srdečního tepu, biočipové senzory na farmách, kamery vysílající živé záběry divokých zvířat, automobily se zabudovanými senzory, přístroje na analýzu DNA nebo terénní zařízení, která pomáhají hasičům v pátracích a záchranných operacích. Lidé pracující v justici doporučují posuzovat tyto „věci“ jako jednotný mix hardwaru, softwaru, dat a služeb.  Tato zařízení sbírají potřebná data s pomocí rozličných existujících technologií a poté samostatně rozesílají tato data mezi ostatními zařízeními. Rychlý vývoj a expanze Internetu věcí by také mělo znamenat produkci velkého množství dat z různých oblastí a následnou potřebu rychlého zařazení dat a zvýšení potřeby na indexování, ukládání a zpracovávání dat efektivněji. V posledních letech, spolu s masivním růstem globálních kybernetických hrozeb, se také objevuje výrazný růst zneužívání Internetu věcí k páchání kybernetických zločinů.  Termín „Internet věcí“ vytvořil Kevin Ashton z Procter & Gamble, později MIT Auto-ID Center v roce 1999.

Historie.

V roce 2016 se vize Internetu věcí vyvinula v důsledku sbližování více technologií včetně všudypřítomné bezdrátové komunikace, analýzy v reálném čase, vzdělávacích mechanismů, komoditních senzorů a vestavěných systémů. To znamená, že tradiční oblasti vestavěných systémů, bezdrátových senzorových sítí, řídicích systémů, automatizace (včetně automatizace domů, budov a měst) a dalších přispěly k vzniku Internetu věcí.  Senzorové sítě mohou být např.:  Koncepce sítě inteligentních zařízení byla projednána již v roce 1982 s tím, že modifikovaný stroj na výrobu Coca Coly na univerzitě Carnegie Mellon se stal prvním zařízením připojeným k internetu, schopným hlásit svůj inventář a to, zda byly nově naložené nápoje studené. Klíčový článek Marka Weisera z roku 1991 o všudypřítomném počítači (Počítač 21. století), stejně jako akademická místa jako UbiComp a PerCom, produkovaly současnou vizi IoT. V roce 1994 Reza Raji popsal koncept v časopise "IEEE Spectrum" jako „přesun malých datových paketů do velké řady uzlů, aby integroval a automatizoval vše od domácích spotřebičů po celé továrny“. Mezi roky 1993 a 1996 několik společností, jako jsou Microsoft nebo NEST společnosti Novell, navrhlo řešení. Teprve v roce 1999 se odvětví začalo rozjíždět. Bill Joy představil komunikaci mezi jednotlivými zařízeními (D2D) jako součást svého „Six Webs“ frameworku, který byl představen na Světovém ekonomickém fóru v Davosu v roce 1999.  Koncepce Internetu věcí se stala populární v roce 1999, prostřednictvím Auto-ID Center v MIT a souvisejících zveřejnění analýz trhu. Radiofrekvenční identifikaci (RFID) viděl Kevin Ashton (jeden ze zakladatelů původního Auto-ID Centra) jako předpoklad pro Internet věcí. Ashton preferoval frázi „Internet pro věci“. Pokud by všechny objekty a lidé v každodenním životě byly vybaveny identifikátory, počítače by je mohly spravovat a inventarizovat.  Označování věcí může být řešeno např. pomocí technologií:  Ve svém původním výkladu, kdy jeden z prvních důsledků implementace Internetu věcí je, že vybaví všechny objekty na světě malými identifikačními zařízeními nebo strojově čitelnými identifikátory a bude měnit každodenní život. Například okamžité a neustálé řízení zásob by se stalo součástí běžného života. Schopnost osoby komunikovat s objekty na dálku by mohla být na základě okamžitých nebo současných potřeb v souladu se stávajícími dohodami koncového uživatele. Taková technologie by například mohla poskytovat tvůrcům filmového průmyslu mnohem větší kontrolu nad soukromými zařízeními koncového uživatele a na dálku vynucovat omezení autorských práv a správu digitálních práv, takže možnosti zákazníka, který si koupil disk Blu-ray, by mohly záviset na rozhodnutí držitele autorských práv obdobě neúspěšného DIVX systému od Circuit City.  Významnou transformací je rozšíření „věcí“ z generovaných dat ze zařízení ve fyzickém prostoru. V roce 2004 byl navržen myšlenkový model pro budoucí propojovací prostředí. Model zahrnuje pojem ternárního vesmíru, který se skládá z fyzického světa, virtuálního světa a duševního světa a víceúrovňové referenční architektury s povahou a zařízeními na nejnižší úrovni, po níž následuje úroveň internetu, senzorová síť, mobilní síť a inteligentní komunity lidských strojů na nejvyšší úrovni, která podporuje geograficky rozptýlené uživatele, aby společně splnili úkoly a řešili problémy pomocí sítě, aby aktivně podporovali tok materiálu, energie, techniky, informace, znalosti a služby v tomto prostředí. Tento myšlenkový model představoval vývojový trend Internetu věcí.

Aplikace.

Aplikace pro zařízení připojená na internet jsou rozsáhlé. Došlo k mnohačetným pokusům o kategorizaci, z nichž většina souhlasí s rozdělením mezi spotřební, podnikatelské a infrastrukturní aplikace. George Osborne, ex-kancléř britské pokladny, prohlásil, že Internet věcí (IoT) je další stadium informační revoluce a zmínil propojitelnost všeho od městské dopravy přes nemocniční zařízení až po domácí využití.  Možnost propojit zařízení s limitovaným procesním výkonem, pamětí a energetickou spotřebou znamená, že IoT nachází využití v téměř každém oboru. Takové systémy by mohly být ve vedení sběru informací v situacích sahajících od přírodních ekosystémů až po budovy a továrny, čímž nacházejí uplatnění v oblastech snímání prostředí a urbanistického plánování.  Inteligentní obchodní systémy by například mohly monitorovat nakupovací zvyky konkrétních uživatelů sledováním jejich konkrétních mobilních telefonů. Těmto uživatelům by poté mohly být poskytnuty speciální nabídky na jejich oblíbené produkty nebo by jim bylo dokonce možné hlásit umístění toho, co potřebují, o co si automaticky zažádala jejich lednička. Další příklady snímání a ovládání jsou v aplikacích zahrnujících teplo, vodu, elektřinu a řízení spotřeby energie nebo asistence s naváděním přepravních systémů. Jiné aplikace, které IoT může poskytnout, je umožnit rozšíření zabezpečení a automatizace domácnosti. Koncept „internet žijících věcí“ byl navrhnut jako popis sítí s biologickými senzory, které by mohly využít analýzy založené na cloudech, aby umožnily uživatelům studium DNA nebo jiných molekul.

Spotřebitelské využití.

Rostoucí podíl získávají IoT zařízení pro spotřebitelské využití. Příklady spotřebitelských aplikací zahrnují propojené auto, zábavu, domácí automatizaci (známé také jako chytrá zařízení do domácnosti), nositelnou technologii, zařízení denní potřeby, propojený zdravotní stav, spotřebiče jako pračky a sušičky, robotické vysavače, čističky vzduchu, trouby nebo chladničky a mrazničky, které používají Wi-Fi ke vzdálenému sledování.

Chytrá domácnost.

Přístroje IoT jsou součástí širší koncepce domácí automatizace, známé také jako domotika. Velké inteligentní domácí systémy využívají hlavní router nebo switch, který uživatelům poskytuje centrální ovládání jejich veškerých zařízení.  Jednou z klíčových aplikací inteligentní domácnosti je pomoc zdravotně znevýhodněným a starým lidem. Domácí systémy používají podpůrnou technologii přizpůsobenou specifickému postižení člověka. Hlasové ovládání může pomoci uživatelům s omezením zraku a pohyblivosti, výstražné systémy mohou být připojeny přímo k implantátům, které užívají sluchově postižení lidé apod. Využít lze senzory, které monitorují zdravotní krizové situace, jako jsou pády nebo záchvaty. Technologie chytré domácnosti používané tímto způsobem mohou poskytnout uživatelům větší svobodu a vyšší kvalitu života.

Podnikové využití.

Termín „Enterprise IoT“ nebo „EIoT“ se užívá k označení všech zařízení používaných v podnikovém a firemním prostředí. Odhaduje se, že do roku 2019 bude EIoT součástí téměř 40 % nebo 9,1 miliardy zařízení. Velké společnosti očekávají okamžitý zisk z rozšířené automatizace, kterou využívají zařízení IoT.

Média.

Aby se zlepšil způsob, jakým jsou věci, média a velká data propojena, je nejprve nutné poskytnout souvislosti z mechanismu využívaného v dění kolem sdělovacích prostředků. Nick Couldry a Joseph Turow navrhli, aby lékaři v médiích přistupovali k veledatům jako k mnoha informacím o miliónech jednotlivců. Zdá se, že průmysl upustil od tradičního přístupu používání konkrétních mediálních prostředí, jako jsou noviny, časopisy nebo televizní pořady, a místo toho využil zákazníků s technologiemi, které oslovují optimální cílovou skupinu. Hlavním cílem je zprostředkovat zprávu nebo obsah, který je (statisticky řečeno) v souladu s myšlenkou spotřebitele. Například publikační prostředí stále častěji přizpůsobuje články tomu, aby se odvolávaly na spotřebitele, kteří byli získáni prostřednictvím různých aktivit v oblasti získávání informací.  Mediální průmysl zpracovává veledata dvojím, propojeným způsobem: Tím pádem IoT vytváří možnost měřit, shromažďovat a analyzovat stále se rozšiřující statistiky chování. Křížová korelace těchto údajů by mohla znamenat revoluci v cíleném marketingu produktů a služeb. Například podle Dannyho Meadows-Klue kombinace analytických nástrojů pro sledování změn a cílení na chování přinesla novou přesnější technologii, která umožňuje zaměřit se na reklamu pro skupiny lidí s příslušnými zájmy. Velká data a IoT jsou vzájemně propojeny. Z pohledu médií jsou data klíčem odvozeným od propojení zařízení, přičemž jsou klíčová pro zlepšení kvality cílení. IoT proto mění mediální průmysl, firmy a dokonce i vlády a otevírá novou éru hospodářského růstu a konkurenceschopnosti. Četnost dat vytvořených tímto odvětvím umožní odborníkům v oblasti reklamy a médií získat podrobnou databázi o současných mechanismech cílení používaných průmyslem.

Řízení infrastruktury.

Monitorování a řízení provozu městské a venkovské infrastruktury, jako jsou mosty, železniční tratě či větrné elektrárny, je klíčovou aplikací IoT. Infrastruktura IoT může být použita ke sledování událostí nebo změn strukturálních podmínek, které mohou narušit bezpečnost. Lze ji také využít k efektivnímu plánování oprav a údržby prostřednictvím koordinace úkolů mezi různými poskytovateli služeb a jejich uživateli. Přístroje IoT lze také použít ke kontrole kritické infrastruktury, jako jsou např. mosty poskytující přístup k lodím. Použití zařízení IoT k monitorování a provozu infrastruktury pravděpodobně zlepší řešení nehod a mimořádných situací, kvalitu služeb, sníží časovou náročnost a náklady na provoz ve všech oblastech souvisejících s infrastrukturou (např. pouhým snížením počtu fyzických kontrol dojde k významné úspoře cestovních nákladů i času). Dokonce to může přinést prospěch i oblastem, jako je nakládání s odpady.

Stavební a domácí automatizace.

Přístroje IoT mohou být použity k monitorování a řízení mechanických, elektrických a elektronických systémů používaných v různých typech budov (např. veřejných a soukromých, průmyslových, institucionálních nebo obytných) u systémů automatizace domů a automatizace budov. V této souvislosti jsou v literatuře zahrnuty tři hlavní oblasti:

Rozsah zavedení v metropolích.

Existuje několik plánovaných nebo probíhajících rozsáhlých implementací internetu věcí, které umožňují lepší správu měst a systémů. Například Songdo v Jižní Koreji, první plně vybavené a zasíťované chytré město svého druhu, je téměř dokončené. Téměř všechno v tomto městě má být napojeno, propojeno a přeměněno na stálý tok dat, který by byl sledován a analyzován řadou počítačů s malým nebo žádným zásahem člověka.  Další aplikace je právě probíhající projekt v Santanderu ve Španělsku. Přijaty byly dva přístupy. Město se 180 000 obyvateli zaznamenalo již 18 000 stažení aplikací do smartphonů ve městě. Aplikace je spojena s 10 000 čidly, která umožňují mj. služby jako parkování, monitorování životního prostředí, digitální městskou agendu. V tomto nasazení se kontextové informace o městě využívají ku prospěchu obchodníků prostřednictvím obchodního mechanismu založeného na chování města, jehož cílem je maximalizovat dopad každého oznámení.  Mezi další příklady rozsáhlých nasazení patří čínsko-sionské město Guangzhou Knowledge City, dále práce na zlepšení kvality ovzduší a vody a snížení hlučnosti a zvýšení efektivity dopravy v San Jose v Kalifornii a inteligentní řízení provozu v západní části Singapuru. Francouzská společnost Sigfox zahájila v roce 2014 výstavbu ultranízkopásmové bezdrátové datové sítě v oblasti San Francisco Bay Area, coby první podnik, který dosáhl takového nasazení v USA. Poté 30 měst ve Spojených státech oznámilo, že do konce roku 2016 vytvoří 4000 základnových stanic.  Další velké nasazení provedla společnost New York Waterways v New Yorku, aby propojila všechna plavidla města a mohl je nepřetržitě živě sledovat. Síť byla navržena a zbudována firmou Fluidmesh Networks, společností sídlící v Chicagu, která vyvíjí bezdrátové sítě pro kritické aplikace. Síť NYWW nyní zajišťuje pokrytí řeky Hudson, East River a New York Bay. Díky tamní bezdrátové síti NY Waterway dokáže převzít kontrolu nad flotilou a cestujícími tak, jak to dříve nebylo možné. Mezi nové aplikace patří zabezpečení, správa energie a vozového parku, digitální značení, veřejná Wi-Fi, bezpapírové jízdenky a další.

Zemědělství.

Internet věcí významně přispívá k inovacím zemědělských metod. Integrace bezdrátových senzorů se zemědělskými mobilními aplikacemi a cloudovými platformami pomáhá při sběru informací týkajících se okolních podmínek – teploty, srážek, vlhkosti, rychlosti větru, napadení škůdci, obsahu humusu a živin v půdě. Ve spojení se zemědělskou půdou může být využita ke vylepšení a automatizaci zemědělských technik, k přijmutí rozhodnutí na zlepšení kvality a kvantity a minimalizace rizik a odpadu. Monitorování polí nebo sledování plodin na základě aplikací také snižuje potíže při správě plodin na více místech. Farmáři například mohou zjistit, které oblasti byly zúrodněny (nebo mylně přehlédnuty), pokud je půda příliš suchá a předpovídat budoucí výnosy.

Správa energie.

Snímací a ovládací systémy připojené k internetu mohou celkově optimalizovat spotřebu energie. Očekává se, že zařízení Internetu věcí budou integrována do všech typů zařízení spotřebovávající energii (spínače, elektrické zásuvky, žárovky, televizory apod.) a budou schopny komunikovat s dodavatelem energetických zařízení s cílem účinně vyvážit výrobu energie a spotřebu energie. Taková zařízení by také umožnila uživatelům vzdáleně řídit jejich zařízení nebo je centrálně spravovat prostřednictvím rozhraní, založeném na způsob Cloudu a umožňovat pokročilé funkce jako plánování (např. dálkové zapínání a vypínání topných systémů, ovládání trouby, změnu světelných podmínek apod.).  Vedle domácího energetického řízení je Internet věcí zvlášť relevantní pro Smart Grid, neboť poskytuje systémy pro automatizované shromažďování a zpracování informací o energii s cílem zlepšit efektivitu, spolehlivost, ekonomiku a udržitelnost výroby a distribuce elektřiny. Pomocí zařízení s rozšířenou infrastrukturou měření (AMI), připojené k internetové síti, mohou elektrické nástroje nejen shromažďovat data z připojení koncového uživatele, ale také spravovat další zařízení pro automatizaci distribuce, jako jsou transformátory a reclosery.

Monitorování životního prostředí.

Aplikace IoT pro monitorování životního prostředí obvykle používají snímače k ochraně životního prostředí díky monitorování kvality vzduchu nebo vody, atmosférických nebo půdních podmínek, a dokonce mohou sloužit ke sledování pohybu volně žijících živočichů a jejich stanovišť. Vývoj zařízení s omezenou spotřebou zdrojů připojených k internetu také znamená, že integrovaný záchranný systém bude mít pro poskytnutí účinné pomoci k dispozici další aplikace jako jsou systémy včasného varování před zemětřesením nebo tsunami. Přístroje Internetu věcí takto použité typicky pokrývají velkou zeměpisnou oblast a mohou být také mobilní. Bylo potvrzeno, že standardizace, kterou Internet věcí přináší pro bezdrátové snímání, bude v této oblasti znamenat revoluci.

Ostatní oblasti využití.

Lékařská a zdravotní péče.

Přístroje IoT mohou být využity ke vzdálenému sledování stavu zdraví a jako systémy nouzového upozornění. Zařízení k monitorování zdraví se mohou pohybovat od monitorů krevního tlaku a srdečního tepu až po pokročilé přístroje schopné sledovat specializované implantáty, jako jsou kardiostimulátory, elektronické náramky Fitbit nebo pokročilé sluchové pomůcky. Některé nemocnice začaly provozovat „inteligentní postele“, které dokáží zjistit, kdy jsou obsazeny a kdy se pacient pokouší vstát. Jsou také polohovatelné, aniž by jimi musely manipulovat zdravotní sestry.  Speciálními senzory mohou být vybaveny také prostory obývané seniory (sledování pohodlí, nařízené léčby aj.). Mezi spotřebitelské přístroje, které podporují zdravý život, patří připojené váhy nebo bezdrátové monitory srdeční činnosti. Výzkumná a vývojová společnost DEKA, která vytváří protetické končetiny, vytvořila rameno s bateriemi, jež využívá myoelektřinu, zařízení, které převádí impulsy ze skupiny svalů do ovládání motoru. Rameno je pojmenováno Luke Arm po Luke Skywalkerovi (Star Wars).

Doprava.

IoT může napomáhat k integraci komunikace, řízení a zpracování informací v různých systémech. Používání IoT se vztahuje na všechny prvky dopravních systémů (tj. vozidlo, infrastrukturu a řidiče nebo uživatele). Dynamická interakce mezi těmito součástmi dopravního systému umožňuje komunikaci mezi okolím vozidla a vnitřkem vozidla, inteligentní parkování, elektronické mýtné systémy, logistické řízení a řízení vozového parku, autonomní systém řízení rychlosti vozidla a bezpečnost a pomoc při silničním provozu. Například platforma IoT může nepřetržitě sledovat umístění a podmínky nákladu a majetku prostřednictvím bezdrátových senzorů a vysílat specifické výstrahy při výskytu mimořádností v provozu (zpoždění, poškození, krádeže apod.).

Trendy a charakteristika.

Internetové propojení počítačových zařízení, která jsou zabudována do předmětů každodenní potřeby, umožňuje daným zařízením odesílat a přijímat data.

Inteligence.

Umělá inteligence a autonomní ovládání nejsou částí prapůvodního konceptu Internetu věcí. Inteligentní prostředí a autonomní řízení nemusí nutně vyžadovat i internetové struktury. Nicméně, dochází k posunu v oblasti výzkumu s cílem integrovat koncepty Internetu věcí a autonomní kontroly přičemž počáteční výsledky vzhledem k tomuto směru považují objekty za hnací sílu autonomního Internetu věcí.  V budoucnu může být Internet věcí nedeterministickou a otevřenou sítí, ve které budou automaticky organizované inteligentní entity (webové služby, SOA komponenty), virtuální objekty (avatary), interoperabilní a schopné jednat nezávisle (sledovat své nebo sdílené cíle) v závislosti na kontextu, okolnostech a prostředích. Autonomní chování prostřednictvím shromažďování a odůvodnění kontextových informací, jakož i schopnost objektů detekovat změny v prostředí, chyby týkající se snímačů a zavedení vhodných opatření ke zmírnění dopadů představují hlavní výzkumný trend, který je zapotřebí k zajištění důvěryhodnosti technologie Internetu věcí. Moderní produkty a řešení Internetu věcí na trhu využívají celou řadu různých technologií, které podporují takovouto kontextovou automatizaci, ale také jsou vyžadovány sofistikovanější formy inteligence, aby umožňovaly nasazení senzorových jednotek v reálném prostředí.

Architektura.

Systém bude pravděpodobně příkladem událostmi řízené architektury, založené na konceptu procesů a operací v reálném čase, a bude brát ohled na jakoukoli vedlejší úroveň. Proto modelově řízené a funkční přístupy budou koexistovat s novými, které dokáží zacházet s výjimkami a neobvyklým vývojem procesů. Na Internetu věcí se význam události nemusí nutně zakládat na deterministickém nebo syntaktickém modelu, ale může být založen na kontextu samotné události: bude to tedy sémantický web.  V důsledku toho nemusí nutně potřebovat společné standardy, které by nebyly schopné řešit všechny souvislosti nebo použití: někteří aktéři (služby, komponenty, avataři) budou tudíž odkazovat sami na sebe, a pokud to bude nutné, budou přizpůsobiví stávajícím společným normám (předvídaní všeho by nemělo být ničím víc než definováním „globální konečnosti“ pro vše, co není možné s žádným ze současných přístupů a standardizací shora dolů).  Budování na vrcholu Internetu věcí, web věcí je architektura pro aplikační vrstvu Internetu věcí, která se zaměřuje na sbližování dat ze zařízení Internetu věcí do webových aplikací k vytváření inovativních případů použití. Aby bylo možné naprogramovat a řídit tok informací na Internetu věcí, předpokládaný architektonický směr se nazývá BPM Everywhere, který je kombinací tradičního řízení procesů s procesní těžbou a speciálními schopnostmi pro automatizaci řízení velkého počtu koordinovaných zařízení.

Síťová architektura.

Internet věcí vyžaduje obrovskou škálovatelnost v síťovém prostoru, aby zvládl nárůst zařízení. IETF 6LoWPAN se používá k připojení zařízení k IP sítím. S miliardami zařízení, která jsou přidávána do internetového prostoru, hraje IPv6 hlavní roli při řešení škálovatelnosti síťové vrstvy. CoAP od IETF, ZeroMQ a MQTT poskytly odlehčený přenos dat. „MQ“ v „MQTT“ pochází z produktové řady IBM MQ zpráv.  Výpočty v mlze (fogging jako rozšíření cloudu) jsou životaschopnou alternativou, která zabrání velkému toku dat přes internet. Výpočetní síla okrajových zařízení může být použita k analýze a zpracování dat, což umožňuje snadnou škálovatelnost v reálném čase.

Složitost.

V polootevřených nebo uzavřených smyčkách, kde lze kdykoli vyřešit globální konečnost, bude IoT často zvažováno a studováno jako komplexní systém kvůli obrovskému počtu různých vazeb, interakcí mezi autonomními aktéry a jejich schopností integrovat nové aktéry. Na celkovém stupni (plné otevřené smyčce) bude IoT pravděpodobně chápáno jako chaotické prostředí (protože systémy mají vždy finálnost). Jelikož v praktickém přístupu ne všechny prvky na Internetu věcí běží v globálním veřejném prostoru. Subsystémy jsou často implementovány s cílem zmírnit rizika soukromí, kontroly a spolehlivosti. Například domácí robotika (Domotics), která běží uvnitř chytrého domova, může sdílet data pouze uvnitř a být k dispozici prostřednictvím místní sítě.

Rozsah.

Internet věcí by kódoval 50 až 100 bilionů objektů a mohl by sledovat pohyb těchto objektů. Lidské bytosti v sledovaných městských prostředích jsou obklopeny 1000 až 5000 sledovatelnými objekty.

Prostorové úvahy.

V Internetu věcí bude zásadní geografická poloha „věci“ a také přesné zeměpisné rozměry „věci“. Fakta o věci, např. její umístění v čase a prostoru, nebylo dříve tak důležité sledovat, protože osoba, která informace zpracovává, může rozhodnout, zda jsou tyto informace důležité pro přijatou akci, a pokud ano, doplnit chybějící informace (nebo se rozhodnou neprovést akci). (Za zmínku stojí, že některé objekty Internetu věcí jsou senzory a umístění senzorů je obvykle důležité.) GeoWeb a Digital Earth jsou slibné aplikace, realizovatelné, budou-li „věci“ organizovány a propojeny pomocí místa. Výzvy, které přetrvávají, však zahrnují omezení variabilních prostorových měřítek, potřebu zvládnout obrovské množství dat a indexování rychlých vyhledávacích a sousedních operací. Na Internetu věcí, pokud jsou dané „věci“ schopny podniknout kroky z vlastního podnětu, je centrální role člověka eliminována. Kontext časového prostoru, který my lidé považujeme za samozřejmý, musí být v tomto informačním ekosystému klíčovým prvkem. Stejně jako standardy hrají klíčovou roli v internetu a na webu, geografické normy budou hrát klíčovou roli v Internetu věcí.

Řešení problému „basket of remotes“.

Mnoho zařízení IoT má potenciál získat podíl na trhu. Jean-Louis Gassée (původní člen týmu Apple a spoluzakladatel společnosti BeOS) řešil toto téma v článku na portálu Monday Note, kde předpovídá, že nejpravděpodobnějším problémem bude „basket of remotes“ – budeme mít stovky aplikací pro rozhraní se stovkami zařízení, jež nesdílejí protokoly ke vzájemné komunikaci. Existuje několik způsobů, jak problém řešit; jeden z nich je tzv. prediktivní interakce: cloudové či fog-computingové služby s rozhodovací pravomocí budou předpovídat další činnost uživatele a spustí nějakou reakci. Kvůli interakci s uživateli spojují síly vedoucí představitelé nových technologií, aby vytvořili standardy pro komunikaci mezi zařízeními. Výrobci si stále více uvědomují tento problém a mnoho společností začalo uvolňovat svá zařízení pomocí otevřených API. Mnoho z těchto rozhraní API využívají menší společnosti, které chtějí využít rychlé integrace.

Aplikační rámce.

IoT frameworky mohou pomoci podpořit interakci mezi „věcmi“ a umožnit složitější struktury, jako je distribuovaná výpočetní technika a vývoj distribuovaných aplikací. V současné době se zdá, že některé frameworky IoT se soustředí na řešení zaznamenávání dat v reálném čase a nabízejí základ pro práci s mnoha „věcmi“ a jejich interakcí. Budoucí vývoj může vést k vytvoření konkrétního prostředí pro vývoj softwaru k práci s hardwarem používaným v IoT. Společnosti vyvíjejí technologické platformy k poskytování tohoto typu funkcí pro IoT. Jsou vyvíjeny novější platformy, které zvyšují inteligenci.  REST je škálovatelná architektura, která umožňuje „věcem“ komunikovat přes HTTP a je snadno přijatelná pro aplikace IoT k poskytování komunikace s „věcí“ na centrální webový server. REST je orientován datově, nikoli procedurálně.

Způsoby připojení na internet.

Možností, jak připojit zařízení na internet, je mnoho. Mezi ty, se kterými se lze setkat v ČR, patří:  Liší se mezi sebou tím, jaký má signál ze zařízení dosah, kolik energie dané zařízení spotřebuje (náročná síť je např. Wi-Fi), jak často a jak velká data se přenášejí a zda je nutné pořizovat nějakou domácí centrálu (např. Z-Wave), či je možné začít zařízení ihned používat (např. Sigfox).

Příklady.

Nově schválený protokol Bluetooth 4.2 definuje protokol 6LoWPAN, kterým komunikují „chytré žárovky“. Pokud bude televize se žárovkou schopna navázat kontakt, bude možné zajistit optimální nastavení barevné teploty světla, kterou žárovka svítí ve vztahu k aktuálnímu nastavení jasu a barevné teploty obrazovky televizoru. Ve výsledku tak zlepší uživatelský zážitek.  V roce 2014 již může inteligentní váha pomocí bezdrátového přenosu sdělit naměřený údaj aplikaci v mobilním telefonu. Aplikace může mít díky vestavěným čidlům přehled o denně nachozených krocích, intenzitě fyzické aktivity (chůze, běh, cvičení), překonané vzdálenosti a převýšení (pomocí pozičního systému GPS), skrze sportovní náramek pak může být sledován tep, teplota těla i okolí, vlhkost apod. Ze všech získaných údajů je pak možné člověku doporučit změnu intenzity zátěže, návštěvu lékaře nebo sdílet vše na sociálních sítích kvůli zvýšení motivace a zejména lépe zacílit reklamu.

Polemika.

Bezpečnost.

Inteligentní systémy automaticky znamenají zvýšení zranitelnosti (Hypponenův zákon).  Bezpečnostní problémy internetu věcí jsou podobné jako problémy běžných serverů, osobních počítačů a smartphonů. Ovšem u zařízení s podstatně menším výpočetním výkonem jsou stěží použitelná bezpečnostní řešení jako firewall, antimalware a bezpečnostní update. V současnosti se tedy technické řešení bezpečnosti týká zabezpečení sítě, i když se objevují čipy pro koncová zařízení, která používají kryptografické metody k ověření identifikace, například X.509.

Fragmentace.

Situace, kdy jsou standardy teprve ve vývoji a na trhu je velký počet technologií, které jsou zčásti proprietární, představuje obtížné prostředí pro vývoj optimálních aplikací, které by propojily různé technické ekosystémy.  Amorfní výpočetní architektura v IoT také přináší bezpečnostní hrozby, především v tom, že se bezpečnostní záplaty často nedostanou až ke koncovému uživateli, a to především u starších nebo levnějších zařízení.

Soukromí a autonomie.

Internet věcí má velký potenciál výrazně přispět k rozvoji možností ohledně transparentního náhledu do různých oblastí života domácnosti i města. Enormní je na druhé straně i potenciál k ohrožení soukromí, sledování a sociální manipulaci. Velké objemy dat uložené v cloudech a online propojení různých senzorů pomocí IoT poskytnou disproporční výhodu institucím i velkým společnostem, které by chtěly data zpeněžit, což podle obav některých organizací (např. ACLU) směřuje k omezení autonomie jednotlivce.

Design a udržitelnost.

Jak vlastní „inteligentní“ přístroje, tak uživatelská rozhraní procházejí vývojem a jejich integrace je ve stadiu zrodu. Výše uvedená fragmentace může ovlivnit zastarávání zařízení: uživatelsky nepohodlné rozhraní může vyvolat potřebu inovace dříve, než skončí technická životnost zařízení. Implementace spousty polovodičů do běžných zařízení pro domácnost, jako je např. „hloupý“ termostat nebo prostý vypínač, povede podle některých studií nejen k úsporám energií, ale i růstu elektroodpadu a zkrácení jejich morální životnosti. Problém zkrácení životního cyklu se může objevit také u průmyslových zařízení: dodavatelé zařízení by pod heslem zavádění „udržitelné, pružné a individualizované výroby“ mohli vyvíjet tlak na implementaci nových řešení.  Online propojení vyvolává u některých pozorovatelů (např. EFF) obavy z úmyslného nebo neúmyslného vyřazení zařízení z funkce dodavatelem (např. odpojení serveru nutného k fungování zařízení, špatná aktualizace, ukončení podpory).

Internet věcí (, zkratka IoT) je v informatice označení pro síť fyzických zařízení, vozidel, domácích spotřebičů a dalších zařízení, která jsou vybavena elektronikou, softwarem, senzory, pohyblivými částmi a síťovou konektivitou, která umožňuje těmto zařízením se propojit a vyměňovat si data. Každé z těchto zařízení je jasně identifikovatelné díky implementovanému výpočetnímu systému, ale přesto je schopno pracovat samostatně v existující infrastruktuře internetu. Experti odhadují, že Internet věcí bude v roce 2020 zahrnovat přibližně 30 miliard zařízení. Hodnota trhu se odhaduje na 80 miliard dolarů.

Das Internet der Dinge (IdD) (auch: „Allesnetz“;, Kurzform: IoT) ist ein Sammelbegriff für Technologien einer globalen Infrastruktur der Informationsgesellschaften, die es ermöglicht, physische und virtuelle Gegenstände miteinander zu vernetzen und sie durch Informations- und Kommunikationstechniken zusammenarbeiten zu lassen.


Život.

Narodil se v rodině kuchaře Václava Tháma a matky Kateřiny, bývalé komorné hraběnky Valdštejnové. V letech 1775–1780 navštěvoval gymnázium. Poté studoval filozofii, v níž dosáhl doktorátu.  Po studiích pracoval v "Národní veřejné knihovně pražské" (Bibliotheca nationalis bohemica) na katalogizaci staré české literatury, pravděpodobně se právě zde stal velkým vlastencem a bojovníkem za práva češtiny. Spolu s bratrem Václavem se intenzivně věnoval buditelské a literární práci.  Živil se nejprve jako soukromý učitel češtiny, francouzštiny a němčiny. Jelikož v Praze nezískal stálé místo učitele, zúčastnil se roku 1784 konkurzu na místo učitele češtiny ve Vídni, kde také neuspěl. Postupně střídal různá zaměstnání, např. redigoval s bratrem Václavem "Schönfeldské c.k. pražské novin"y, byl učitelem češtiny na gymnáziu v Brně (1800) a na Malé Straně (1802).  Později se mu nepodařilo získat trvalé zaměstnání, žil v bídě a onemocněl na tuberkulózu. Zemřel v nemocnici Milosrdných bratří na pražském Starém Městě. Protože zemřel bez majetku, "...mělo být tělo jeho v pytli vyveženo. Ale Dobrovský, který na Tháma z literárních příčin kdysi nevražil a na jeho díla ostrými kritikami dotíral, dověděv se o tom, postaral se o skromný, ale slušný pohřeb."  Karel Ignác Thám byl pohřben na I. olšanském hřbitovu. Dnes již nelze určit, kde se jeho hrob nachází.

Dílo.

Své dílo publikoval také pod pseudonymem Karel Hynek Thám.  Dále překládal: přeložil některé hry Williama Shakespeara a Friedricha Schillera, kromě nich přeložil řadu drobných prací od méně významných autorů.

Posmrtná připomínka.

Pamětní deska Karla a Václava Thámů je umístěna v Praze, na domě ve Vodičkově ulici 41. Zde stával dům, kde oba bratři žili.

Zajímavost.

Původně byla za rodiště bratří Thámů považována Přelouč. Jednalo se však o shodu příjmení s jinou rodinou Thámů, která tam žila.

Karel Václav Ignác Thám (4. listopadu 1763 Praha – 7. března 1816 Praha) byl český spisovatel a překladatel, starší bratr dramatika Václava Tháma.

Karel Václav Ignác Thám (* 4. November 1763 in Prag; † 7. März 1816 ebenda) war ein tschechischer Schriftsteller, Lexikograph und Übersetzer.


Před sezónou.

Kalendář se zredukoval z 18 Grand Prix z roku na 17 závodů. Poprvé od sezóny nebyly ani jediný závod pořádán dvakrát v jedné zemi. 29. srpna 2006 FIA zveřejnila provizorní kalendář ve kterém chyběli Grand Prix San Marina a Grand Prix Evropy zatímco Grand Prix Belgie se po pauze do kalendáře vrátila.  Italská vláda potvrdila pomoc při rekonstrukci a obnově Autodromo Enzo e Dino Ferrari, zároveň podepsala smlouvu na organizování Grand Prix San Marina, a 7. září 2006 byl dodatečně doplněn do kalendáře jak 18 závod s termínem 29. dubna. Nicméně konkrétní podmínky smlouvy záviseli na technických prohlídkách a následné analíze v březnu 2007. Starý paddock bude zbourán a hned od začátku bylo jasné, že práce na okruhu nebudou jen povrchové upravy, ale že se jedná o důkladnou renovaci celého okruhu. V zhledm k těmto událostem se FIA rozhodla pro rok 2007 Grand Prix San Marina do kalendáře nezařadit. Také další motoristická událost, kterou okruh v Imole hostil, MotoGP byla přesunuta na okruh Misano Adriatico jako "Grand Prix San Marian a Riviera di Rimini". První informace, které se dostali na veřejnost po zrušení Grand Prix Evropy, hovořili o alternaci Velkých cen Německa a Itálie. Grand Prix Německa se měla střídavě pořádat na Nürburgringu a Hockenheimu a Grand Prix Itálie měla alternovat mezi Monzou a Imolou.  Další změnou v kalendáři bylo místo konání Grand Prix Japonska. 14. března bylo s konečnou platností oznámeno, že místem konání japonské Grand Prix bude, namísto tradiční Suzuky, která je majetkem Hondy, nově zrekonstruovaná trať ve Fuji, která patří konkurenční Toyotě.Na okruhu ve Fuji se naposledy konal závod F1 v roce. Z politického a organizačního hlediska, bylo největším krokem v této sezoně podepsání Concordské dohody sepsané v roce 1997 mezi aktuálními konstruktéry vozů formule 1 a Bernie Ecclestonem. Zvláště pak, Mercedes-Benz, BMW, Renault e Honda od května 2005 sdružené v GPMA, Grand Prix Manufacturers Association, měli několik neshod s FIA a s Ecclestonem ohledně financí a techniky. Již v únoru vyhrožovali blokováním formule 1 od roku 2008 a následným založením konkurenčního šampionátu pod názvem GPWC Grand Prix World Championship, ale během Grand Prix Španělska 2006 se vše vrátilo do starých kolejí a všechny týmy podepsaly "Memorandum of Understanding". 8. ledna 2007 FIA oznámila vznik výkonného výboru za garance zájmů konstruktérů pojmenovaný "Formula One Manufacturers' Advisory Commission" (FOMAC), do funkce presidenta byl dosazen Burkhard Goeschel a členy se staly automobilky BMW, DaimlerChrysler (Mercedes), Ferrari, Honda, Renault a Toyota. Předchozí organizace GPMA zanikla odchodem Renaultu, v únoru 2007. Byla to první sezóna po 15 letech bez Michaela Schumachera, který loni v Monze oznámil konec kariéry závodního pilota. Ze scény zmizely i dvě stálice na nebi F1, mistr světa z roku 1997 Jacques Villeneuve a Juan Pablo Montoya. Čerstvý mistr světa Fernando Alonso odešel k McLarenu a od stříbrných šípu odešel Kimi Räikkönen, který zamířil k Ferrari. Návrat do závodního kokpitu plánují dva dosavadní testovací piloti Alexander Wurz a Anthony Davidson. Pod drobnohledem budou oba nováčci z loňské sezóny Robert Kubica a Nico Rosberg. Do světa velkých cen míří nový talent Heikki Kovalainen a vítěz série GP2 Lewis Hamilton, který se tak stane prvním pilotem tmavé pleti ve formuli 1.

Pravidla.

Pneumatiky.

Významnou novinkou v roce 2007 z pohledu vývoje pneumatik, byl fakt, že v seriálu zůstal jediný dodavatel pneumatik a to firma Bridgestone, která by měla zásobovat všechny vozy Formule 1 až do roku 2010. Pneumatiky, stejně jako v sezóně 2006 zůstanou drážkované a to čtyřmi drážkami, naopak změnou jsou nové směsi, tak aby nebyly zvýhodněny týmy, které v loňské sezóně používali japonskou značku. Na výběr byly čtyři směsi na suchou trať označené jako tvrdé, střední, měkké a super měkké. Pro závod výrobce určil pouze dvě směsi, které museli být povinně použity v závodě. Každý pilot pak měl možnost volby, v jaké části závodu kterou směs použije.  Aby bylo viditelné, kdo na jaké směsi jede, byla každá měkčí směs označena bílou tečkou. Protože tento systém označení při prvním závodě selhal, od Grand Prix Malajsie byla použita jedna z drážek, která byla vymalována bílou barvou.  Každý tým může mít na závodní víkend dva typy pneumatik pro suchou trať, jeden pro mokrou trať a jeden pro extrémně mokrou trať. Celkový počet je stanoven na 4 suché sady, 4 mokré sady a 3 extrémně mokré sady. Suché pneumatiky jsou čtyři přední a čtyři zadní vyhrazeny pouze pro použití v pátečních trénincích. Po zbytek víkendu je povoleno použití deseti sad.

Safety car.

jakmile se objeví na trati, jezdci jezdící o kolo zpět musí všechny předjet i Safety car, objet jedno kolo a zařadit se na konec skupiny. Tím se zamezí, aby pomalejší jezdci bránili při restartu závodu soupeření mezi nejlepšími. Než se dokončí tento proces nesmí nikdo z jezdců do boxu.

Závod.

Další novinkou je vybavení monopostu třemi diodami (žlutá, modrá a červená), které signalizují vyvěšení vlajek stejných barev. Diody jsou o minimalni velikosti 5 mm a jsou umístěny v zorném úhlu pilota. Dále je na voze lékařské světlo. Jeho zapnutím dává pilot najevo, že je při vědomí a může komunikovat se záchranáři.  Boduje prvních 8 jezdců podle klíče:

Testy.

Před sezónní testy začaly v listopadu 2006 na Circuit de Catalunya, za účasti deseti týmů z jedenácti. Z jezdců chyběl Fernando Alonso a Kimi Räikkönen, kteří měli smlouvu s Renault a McLaren. Felipe Massa překonal své rekordní časy v prvních dvou dnech testů. Druhý pilot Ferrari, Luca Badoer, zajel nejrychlejší čas ve třetím dnu testů, i když zájem médií se soustředí na dvojnásobného mistra světa Mika Häkkinena, který doprovázel Lewise Hamiltona a de la Rosu v týmu McLaren, jeho časy byly o tři sekundy pomalejší než čas Badoera.  Dle názoru některých odborníku, měl jediný dodavatel pneumatik zvýhodnit především Ferrari, které hned od začátku vykazovalo v testech vynikající výsledky a téměř dokonalou souhru s pneumatikami. Navzdory tomu japonský výrobce prohlásil, že pneumatiky pro roku 2007 jsou naprosto odlišné konstrukce tak, aby se minimalizovala výhoda pro stáje, které v sezóně 2006 obouvaly Bridgestone (Ferrari, Toyota, Williams, Midland/Spyker a Super Aguri). Toyota byla jediným týmem, který testoval čtyři dny v Barceloně. Jak Ralf Schumacher tak Jarno Trulli zajížděli kola v lepších časech než Massa a Badoer v předchozím testu. Testy pokračovaly 6. prosince v Jerezu, s největším počtem týmu. Dvě Ferrari, Massi e Badoera obsadili první dvě místa, před McLarenem Lewise Hamiltona. Hamilton se zlepšil následující den, když skončil druhý ztrácejíc sekundu na Renault Giancarla Fisichelli. Druhý den testů se mezi nejrychlejší zařadily i oba japonské týmy Honda a Toyota které výsledek zopakovali i následující den: Honda, kterou pilotoval Rubens Barrichello a Toyota, kterou řídil Franck Montagny byly nejrychlejší díky volné trati v Jerezu. Heikki Kovalainen a Pedro de la Rosa byli nejrychlejší ve čtvrtém a pátém dni testů. V posledním dnu testů se na trati poprvé představil i Fernando Alonso při svém debutu s McLarenem.  Další testy v roce 2007 jsou znázorněny v tabulce.

Složení týmů.

Všechny motory jsou specifikace 2.4 V8, ze sezony 2006.

Velké ceny.

(‡) Tým získal v závodě double, tmavě šedý odstín znamená hattrick pro jezdce

Začátek.

Úvodní závod sezóny přivítala znovu Austrálie a to 16. března; byl to první závod od Grand Prix Španělska 1986 ve kterém na startu chyběl motor Cosworth. Již v kvalifikaci se strhla bitva o pole position, jejímiž aktéry byli Kimi Räikkönen a Fernando Alonso. Jako úspěšnější z této fáze závodního víkendu vyšel pilot Ferrari; což potvrdil také v závodě, ve kterém dominoval od prvního do posledního kola, zatímco jeho rival Alonso musel odolávat útokům týmového kolegy a nováčka v týmu Hamiltona, který se po první zatáčce dostal před španělského pilota a zůstal před ním víc jak polovinu závodu. Nakonec, díky hazardní strategii při pit stopu, získal zpět druhou pozici, kterou udržel až do konce. Hamilton při své premiéře dojel na třetím místě, na dalších bodovaných místech se umístili Nick Heidfeld (4.), Giancarlo Fisichella (5.), Felipe Massa (6.), Nico Rosberg (7.) e Ralf Schumacher (8.). V závodě se perfektním výkonem blýskl i Massa, který startoval z 16. pozice na startu, kam byl posunut za výměnu převodovky, a v cíli byl klasifikován na 6. místě. Zklamáním byl Robert Kubica, který poté co v závodě jezdil před svým kolegou Heidfeldem, musel odstoupit pro poruchu převodovky. Závod plný menších výletů mimo trať zažili Heikki Kovalainen a Adrian Sutil, ale také Christijan Albers e Scott Speed. David Coulthard a Alexander Wurz byli protagonisti poněkud zvláštní nehody, která se obešla bez vážných následků pro oba zúčastněné.

Sepang.

McLaren se snažil o odvetu z Austrálie a v druhém závodě sezóny kterým byla Grand Prix Malajsie chtěl zvítězit. V kvalifikaci ovšem částečně nestačili na Ferrari Felipe Massa a Kimi Raikkonen obsadili první respektive třetí místo, zatímco Fernando Alonso a Lewis Hamilton skončili na druhém a čtvrtém místě. Start se vůbec nepovedl Ferrari a do čela se tak dostal McLaren a tuto pozici již během závodu nikomu nepřepustil. Po několika pokusech o předjetí chyboval Massa a dostal se tak na okamžik mimo dráhu, kdzž se vrátil zpět ocitl se na devátém místě. Räikkönen se během celého závodu snažil o předjetí Hamilton a rozdělení obou vozu McLaren, ale jeho snaha se míjí účinkem, i když i během posledních kol nepříjemně dotírá na Hamilton. Závod končí doublem McLaren, zvítězil Alonso v závěsu s Hamiltonem, třetí je Räikkönen. Na dalších místech dojíždí Nick Heidfeld, Felipe Massa, Giancarlo Fisichella, Jarno Trulli a Heikki Kovalainen. Překvapením začátku sezóny je Hamilton: který ve dvou závodech dvakrát vystoupil na stupně vítězů. Ze závodu odstoupili Nico Rosberg, Adrian Sutil, David Coulthard a Christijan Albers; za zmínku stojí i umístění týmu Renault, který není tak silný jako v předešlé sezóně. Výborně znovu zajelo BMW Sauber, které se tak pasovalo do třetího nejsilnějšího týmu šampionátu. Robert Kubica se znovu musel vypořádat s technickými problémy, které ho během závodu potkaly.

Bahrajn.

Ve třetím závodě Ferrari vrátilo úder a dominovalo celému víkendu včetně kvalifikace. Felipe Massa povzbuzen výsledky z tréninků získal pole position, nejrychlejší kolo v závodě a nakonec i vítězství v Grand Prix Bahrajnu. Hned po startu Massa nedal nikomu šanci a ujal se vedení, které si udržel až do cíle. Na druhém místě se umístil Lewis Hamilton, který se tak stal jedním z nejlepších nováčků ve formuli 1, když v prvních třech závodech kariéry získal tři pódiová umístění. Třetím mužem v cíli byl Kimi Räikkönen, čtvrté místo získal překvapivě Nick Heidfeld s vozem BMW který se dokázal protlačit před Fernanda Alonsa (klasifikován na 5. místě) v jediném důležitém předjížděním manévru během závodu. Kubica, poprvé v sezóně boduje a náležitě si to užívá, zatímco Jarno Trulli a Giancarlo Fisichella na sedmém respektive osmém místě neskrývají zklamání. V závodě je zaznamenáno šest odpadlíků; nešťastný David Coulthard, autor neslavného prvenství, ve třech závodech třikrát odstoupil. Tento závod ukázal jaké je rozložení sil ve startovním poli a kde je třeba hledat kandidáta na titul: McLaren a Ferrari, s BMW za zády a možná také Renault, který zatím hledá správné nastavení vozu a hlavně rychlost. V průběžné kvalifikaci pilotů nastala situace, která se nastala od sezóny ; do čela šampionátu se dostali hned tři piloti se shodným počtem 22, Fernando Alonso, Kimi Raikkonen a Lewis Hamilton. V roce 1950 to byli Giuseppe Farina, Juan Manuel Fangio a Johnnie Parsons s 9 body, i když posledně jmenovaný se zúčastnil jen závodu na 500 mil v Indianapolis. V poháru konstruktérů McLaren získal náskok 5 bodů před Ferrari. Po tomto závodě následovala měsíční pauza, způsobená nezařazením Grand Prix San Marina do kalendáře.

První evropská Grand Prix.

První tři závody měly tři různé vítěze, Grand Prix Španělska ale přála vítězi posledního závodu Massovi, a tak Ferrari mohlo slavit už třetí vítězství v sezóně. Felipe Massa si počínal bezchybně již v kvalifikaci a za svými zády nechal všechny své pronásledovatele včetně svých největších konkurentů v boji o titul. Fernando Alonso, Kimi Räikkönen a Hamilton se seřadili na startovním roštu přesně v tomto pořadí. Hned po startu se do čela vrhl Massa, zatímco Räikkönen na startu zaváhal a dostal se před něho Hamilton. Alonso se hned v první zatáčce dostal mimo trať a přenechal svou pozici týmovému kolegovi stihl se však vrátit před druhým Ferrari. Räikkönen, se trápil a devátém kole musel odstoupit pro problémy s elektronikou. V závodě s přehledem zvítězil Felipe Massa, druhý byl opět Hamilton a třetí Alonso. Další pořadí bylo Robert Kubica (4.), David Coulthard (5.), Nico Rosberg (6.), Heikki Kovalainen (7.) a bodovanou osmičku uzavřel Takuma Sató, který tak získal první bod pro týmSuper Aguri.  Na konci tohoto závodu Super Aguri oznámilo jméno nového testovacího pilota, jimž se stal James Rossiter.

Monako.

Pátým podnikem sezóny byla tradičníGrand Prix Monaka. Začátek víkendu se nepovedl Ferrari: Kimi Räikkönen, z důvodu poškození vozu během první sekce, kdy jeho vůz skončil ve zdi a nemohl se tak účastnit dalších částí kvalifikace. To znamenalo, že startoval až ze 16. pozice na startu, což je na trati jakou je Monte Carlo, téměř nemožné pomýšlet na dobrý výsledek. Zatímco Massa dokázal držet krok s konkurencí a zajistil si třetí pozici na startu. McLaren v kvalifikaci dominoval a zajistil si tak pro nedělní závod první řadu, s Alonsem a Hamiltonem. Během závodu, v úzkých uličkách města, bylo téměř nemožné předjíždět a tak v závodě stejně jako v kvalifikaci dominovala stáj McLaren. Již během závodu se objevily hlasy o ovlivňování výsledku a šéf týmu Ron Dennis tak musel čelit obvinění z týmové režie. Felipe Massa dojel na třetím místě, na čtvrtém místě dojel Giancarlo Fisichella, pátý byl Robert Kubica, šestý Nick Heidfeld, sedmý Wurz a osmý nakonec zklamaný Kimi Räikkönen. Boj o titul byl i po tomto závodě zcela vyrovnaný: Alonso a Hamilton v čele šampionátu se 38 body, Massa se 33 body na dalším místě a Räikkönen, zůstává s 23 body na čtvrtém místě.

Grand Prix Kanady.

Po pěti závodech, ve kterých bylo pořadí v cíli téměř totožné s pořadím na startovním roštu, bez větších předjížděních manévrů, byl závod v Kanadě pestrým obohacením šampionátu. Závod byl plný duelů a předjíždění, byli jsme svědky několika menších výletů mimo trať a hrůzostrašně vypadající havárie Roberta Kubici. Safety Car se na trati objevil dokonce čtyřikrát. Lewis Hamilton poprvé ve své kariéře zvítězil a to dokonce z pole position. Druhé místo získal Nick Heidfeld na BMW, třetí byl Alexander Wurz s vozem Williams: je to poprvé co se na stupních vítězů objevil jiný tým než Ferrari nebo McLaren. Heikki Kovalainen získal čtvrté místo poté co v kvalifikaci rozbil vůz o zeď, měnil motor a startoval z posledního místa. Takuma Sató se v závěrečných kolech dokázal skvělými manévry dostat jak před Ralfa Schumachera tak před Fernanda Alonsa a pro svůj tým Super Aguri získal další tři body. V závodě, který byl poznamenán několika výjezdy Safety Caru a ne zcela zažitými pravidly, byli diskvalifikování Giancarlo Fisichella a Felipe Massa, kteří vyjeli z pitlane v okamžiku, kdy na semaforu svítilo červené světlo. Nejdramatičtější okamžik celého závodu přišel ve 26. kole, kdy havaroval Robert Kubica. Přestože první zprávy hovořily o frakturách nohou, polský pilot jako zázrakem vyvázl z nehody bez zranění. Jarno Trulli měl v závěru problém s přítlakem a v jedné ze zatáček najel do zdi, zatímco Jenson Button odstoupil ze závodu v jeho samém začátku. Po této GP se situace v čele šampionátu změnila Hamilton se 48 body se vzdálil svým pronásledovatelům na 8 bodů, které ztrácí jeho týmový kolega Alonso. Oba jezdci Ferrari se propadli: Massa stále s 33 body a Räikkönen s 27.

Indianapolis.

Týden po kanadské Grand Prix se seriál formule 1 přesunul do Indianapolis, dějiště Grand Prix USA. Hamilton dokázal podruhé ve formuli 1 zvítězit a to na okruhu na kterém startoval poprvé. Tentokrát vítězství nepřišlo tak snadno jako před týdnem v Kanadě, na okruhu ve staré cihelně musel tvrdě odrážet útoky svého týmového kolegy Alonsa. Ferrari dorazilo do cíle hned po obou vozech McLaren v pořadí Felipe Massa a Kimi Räikkönen.  Již v kvalifikaci měly převahu vozy McLaren, v prvních dvou částech byl nejrychlejší Fernando Alonso, který ve druhé části kvalifikace zajel dokonce nejlepší čas, přesto v závěrečné části, do které nastoupilo deset nejrychlejších vozu, musel přenechat pole position svému týmovému kolegovi. Závod byl bohatý na předjíždění a bojovalo se dokonce i o poslední bodované místo: více jak polovinu závodu bojovali čtyři vozy o osmou příčku, kterou nakonec získal nováček Sebastian Vettel, který nastoupil do monopostu za Roberta Kubicu. Tímto výsledkem se stal Vettel nejmladším pilotem, který získal body v Grand Prix; bylo mu 19 let 11 měsíců a 14 dní. Bodově své konto vylepšili i Heikki Kovalainen, Jarno Trulli a Mark Webber. Ferrari, začalo citelně ztrácet na svého rivala McLaren, Hamilton zvýšil svůj náskok na Felipeho Massu o 20 bodů.

Sezóna roku 2007 byla v pořadí již 58. ročníkem Mistrovství světa jezdců Formule 1 ve kterém zvítězil jezdec Ferrari, Kimi Räikkönen a 50. ročníkem poháru konstruktérů, který získalo Ferrari. Začalo se již tradičně v Austrálii, 18. března a skončilo se 21. října závodem v Brazílii. Sezóna byla ve znamení zásadních změn, kdy končila stará Concordská dohoda a očékavalo se podepsání nové. Dále to byla první sezóna jediného dodavatele pneumatik Bridgestone (potvrzeného až do roku 2009). Sezóna byla také poznamenaná kauzou spy-story mezi týmy Ferrari a McLaren a nesčetných polemik vzniklých během několika Grand Prix, které často vyžadovaly zásah pověřených orgánu FIA.

Die Formel-1-Weltmeisterschaft 2007 war die 58. Saison der Formel-1-Weltmeisterschaft. Sie wurde über 17 Rennen in der Zeit vom 18. März bis zum 21. Oktober ausgetragen. Kimi Räikkönen wurde zum ersten und bislang einzigen Mal Weltmeister, die Konstrukteurswertung gewann Ferrari.


Původ experimentu.

Původ této myšlenky lze vystopovat již v díle Charlieho Dunbara Broada, který popisuje chemickou reakci vzniku amoniaku. Předpokládá osobu, která je dokonale seznámena s procesem chemické reakce vedoucí ke vzniku amoniaku, jakožto i s jeho výslednou strukturou. Ani tato dokonale obeznámená osoba však nedokáže anticipovat výsledný pach amoniaku. Maximum, které by dokázal anticipovat, jsou charakteristické změny, které nastávají v čichových buňkách nosu, pach amoniaku však nelze touto fyzikální cestou přenést do mozku jako vjem.  Rozvojem těchto teorií se dále zabýval např. Herbert Feigl nebo Thomas Nagel, který na vtipném příkladě netopýra vysvětluje, že člověk si neumí představit, jaké to je být netopýrem, přestože do detailu zná funkci jeho zvukového sonaru a veškeré fyzikální aspekty životy tohoto tvora. Nelze si však představit, jaké to opravdu je, protože existují meze lidské představivosti. Nagel tvrdí, že základem pro lidskou představivost je prožitek, jelikož nám však chybí prožitek být v roli netopýra, nelze si toto ani představit. Jedná se tedy o argument proti fyzikalismu vědomí.

Myšlenkový experiment.

V poslední době se nejvýrazněji o rozvoj nemožnosti plného poznání jen na základě fyzikalismu zasloužil Frank Jackson, který je autorem myšlenkového experimentu známého jako Mariin pokoj. Mary je brilantní fyzička, která je z neznámých důvodů nucena zkoumat svět z černo-bílého pokoje skrze černo-bílou televizi. Mary se eminentně zajímá o teorii světla a o vše, co se světlem souvisí. Přečte veškerou dostupnou literaturu a zná veškeré pozadí toho, co se děje, když vidí modrou oblohu nebo rudý západ slunce. Zná teorii vlnové délky a lomu světla, a také rozumí tomu, co se děje v lidském těle, když vidí barvy. Ona sama však barvy nikdy neviděla, pouze rozumí veškerému vědění, které s barvami souvisí.  Jackson se táže, co se stane, když Mary opustí svůj pokoj a zakusí barevné zkušenosti, které jí do té doby scházely? Naučí se něco o barevném vnímání a konečně barvy spatří na vlastní oči. Jak je však možné, že toto nové nebylo již obsaženo v jejím vědomí, jestliže absorbovala veškeré fyzikální znalosti teorie barev? Jackson tak tvrdí, že existuje něco za hranicí fyzikality světa, proto je podle něho fyzikalismus jako teorie vysvětlující fungování světa chybná.

Mariin pokoj je druh myšlenkového experimentu, jehož cílem je prokázat, že vědomostní zkušenosti zahrnují prvky, které nejsou fyzikální podstaty. Podobně jako Chalmersův zombie argument se jedná o jeden z nejčastěji citovaných argumentů proti fyzikalismu.

Marys Zimmer ist ein philosophisches Gedankenexperiment, das Frank Cameron Jackson 1982 in seinem Artikel "Epiphenomenal Qualia" vorgestellt und 1986 in seiner Abhandlung "What Mary Didn’t Know" erweitert hat. Das Argument, das durch dieses Gedankenexperiment untermauert werden soll, wird häufig als das Wissensargument gegen den Physikalismus bezeichnet, also gegen die Ansicht, dass alles Existente, auch Geistiges, rein physisch ist.


Historie.

Počátky (do roku 1998).

Historie kapely sahá až do roku 1995, kdy se v Baltimoru poprvé sešla prvotní sestava kapely SR-71 se zpívajícím a na kytaru hrajícím frontmanem Mitchem Allanem, Markem Beacheminem s druhou kytarou, Jeffem Reidem na baskytaře a Danem Garvinem za bubny, tehdy ještě pod názvem Allanovy školní kapely Honor Among Thieves. Z této čtveřice se spolu nejdříve setkali Allan s Garvinem; původní line-up Honor Among Thieves tvořili Allan, Seth Lankin (kytara), Dave Scheraga (basová kytara) a Jim Wiley (bicí), jehož posléze nahradil právě Garvin. Lankin a Scheraga následně odešli založit vlastní projekt pod názvem Bloom.  Během tohoto prvního přerušení činnosti Allan zůstal v Baltimoru, kde spolupracoval s Mickym Cucchiellou a jeho skupině The Baltimore City Small Stars. V první polovině devadesátých let se Allan rozhodl obnovit Honor Among Thieves, to se poprvé setkali Allan a Reid, k nimž nejprve nastoupili kytarista George Bold a bubeník Brian Gannon. Ti se však záhy rozhodli vytvořit vlastní skupiny Zen of Earth, respektive Meditation Fuzz. Zůstali jen Allan a Reid, kteří do svých řad přijali Marka Beauchemina a staronového hráče na bicí Garvina.  Roku 1996 vydali ve vlastním nákladu, omezeném na 7000 kusů a pouze v okolí Baltimoru, první EP album s názvem "Grow". Na to vyrazili na turné po východním pobřeží, před tím často hrávali živě v ulicích Baltimoru. Koncertovali celkem dva roky, během tohoto turné si vybrali nové jméno Radiostar. V listopadu 1998 měla kapela za cíl získat smlouvu s velkým vydavatelem, což se nakonec podařilo již během března 1999, kdy podepsali kontrakt s RCA Records. V tu dobu mělo však vydavatelství pod svými křídly již jednu skupinu se stejným názvem, a tak si dřívější Radiostar zvolili nový název podle stíhacího letounu Lockheed SR-71 Blackbird.

"Now You See Inside", vrchol úspěchu (1999 – 2001).

Později během natáčení videoklipu k singlu „Right Now“ Mitch Allan v rozhovoru pro Los Angeles Times uvedl, že to byl manažer kapely Andy Martin, komu vděčí skupina za spojení s těmi správnými lidmi a za rychlé uzavření smlouvy s RCA. Kontrakt na dvě studiová alba byl dle slov pravníka skupiny, jež aktivně posílal nabídky vydavatelům, jedním z nejvýhodnějších vůbec, pokud jde o začínající projekty. Když 20. června 2000 dorazilo debutové album "Now You See Inside" do hudebnin, jeho pilotní singl „Right Now“ již šest týdnů figuroval v žebříčcích singlů – z tehdejší 19. pozice na Billboard Modern Rock charts se vyzdvihl až na druhou ve stejném žebříčku; figuroval dále na Billboard Pop Songs (30.), Mainstream Rock Songs (38.) a Radio Songs (81.); na singlu spolupracoval s Allanem Butch Walker, tehdy člen Marvelous 3, později producent spolupracující například s Bowling for Soup, Simple Plan či Avril Lavigne. Do hitparády alternativní hudby se navíc dostal i „Politically Correct“, jenž vrcholil na 22. místě. Samotný debut, který produkovali Gil Norton (Foo Fighters, Pixies), David Bendeth (Underoath, Killswitch Engage) a John Stanks (Unwritten Law, Jane's Addiction), se umístil na 81. pozici Billboard 200 a ještě lépe na druhém místě Billboard Heatseekers a získal ocenění zlaté desky za více než půl milionu prodaných kusů.  Na podporu alba se kapela vydala na turné po Spojených státech. I přes velký úspěch prvotiny se kapela rozešla s bubeníkem Danem Garvinem, jenž v polovině turné odešel do Nine Days, a nahradil ho John Allen (Child's Play). Allen byl již před svým oficiálním přistoupením byl dlouholetým přítelem kapely a dle jeho slov přestup nemohl proběhnout hladčeji. Píseň „Non-Toxic“ se objevila v unikátní verzi na společném albu SR-71, Eve 6 a Lit s názvem "Sonic Style", vydaném v Japonsku 25. července 2001. 18. září téhož roku vyšlo kompilační album "", složené s coverů písní ze sólo kariéry Paula McCartneyho, na níž SR-71 přispěli skladbou „My Brave Face“, přílišný obdiv ale nezískali; dle recenze Kennetha Bayse byla verze SR-71 nemožné stylizovaná a působila v celku nevýrazně a nepřirozeně.

"Tomorrow", nová sestava (2002 – 2003).

"Tomorrow", druhé studiové album, vyšlo 22. října 2002. Společně ho produkovali Mitch Allan, Butch Walker a Neal Avron (Everlear, New Found Glory), poslední z trojice se skupinou spolupracoval jako hudební inženýr již u jejich debutu; poslední, bonusovou skladbu „Non-toxic“ v novém provedení produkoval David Bendeth. Podle kritiků se muzikálně skupina přesunula více ka hard rocku až nu metalu. Mitch Allan se ve svém zpěvu dle Jasona Taylora inspiroval u zpěváka Linkin Park Chestera Bennigtona.  "Tomorrow" je prvním albem, na němž si John Allen zahrál se skupinou ve studiu. Frontman Allan se textařsky podílel na všech jedenácti písních, řadu z nich napsal úplně sám. Stejnojmenný singl se v žebříčku Alternative Songs vyšplhal na dvacátou pozici. Píseň „My World“ se objevila na albu vicemistra čtvrté řady American Idol Bo Bice "The Real Thing" (Mitch Allan i zde doprovázel na kytaru) a skladbu „Goodbye“ využila World Wrestling Entertainment na akci WWE No Way Out roku 2004. Během nahrávání alba vytvořila kapela cover písně „Let It Whip!“, v originále od Dazz Band, pro film "Z nuly hrdinou".  Přes komerční fiasko RCA finančně podpořilo turné na podporu alba na přelomu let 2002 a 2003. Turné se nevyvedlo, a tak začaly uvnitř kapely pře. Během roku 2003 ze skupiny odstoupil jednak Jeff Reid, jehož postihla rakovina plic, na níž o rok později zemřel, jednak Matt Beauchemin (odešel hrát s Vanessou Carlton); jeho odchod byl vyvrcholením rozepří po méně úspěšném druhém albu a klesající popularitě. Do skupiny tak přišli Mike Ruocco (baskytara) a Pat DeMent (kytara). I přes menší prodejnost se druhé album umístilo v Billboard 200, konkrétně na 138. místě. Následně vypršel dvoualbový kontrakt s RCA a skupina tak opustila jeho křídla.

"Here We Go Again" a následné přerušení činnosti (2003 – 2008).

Ač byla bez podpory vydavatele, začala skupina pracovat v druhé polovině roku 2003 na materiálu ke třetímu albu na vlastní náklady. Produkci, mastering i mixing alba obstaral sám frontman Mitch Allan, který zároveň napsal sám text ke všem písním s výjimkou dvou, na nichž přidal ruku k dílu bubeník John Allen, a skladby „She Was Dead“; ta se objevila již na předchozím albu "Tomorrow" a podílel se na ní Kevin Kadish. Až roku 2004 získala kapela nového vydavatele, jímž se však stal japonský Crown Japan, třetí album s názvem "Here We Go Again" tak vyšlo 21. května 2004, ale pouze v Japonsku. Album nepřitáhlo příliš pozornosti a neumístilo se v žádných žebříčcích, ve Spojených státech totiž nebylo dostupné.  Přesto se několik skladeb z alba do povědomí a hitparád dostalo. Kapela Bowling for Soup na svém studiovém albu "A Hangover You Don't Deserve" coververzi písně „1985“, později vydanou jako singl, s mírně pozměněným textem. Dostala se do rozhlasového éteru a završila svoji pouť žebříčkem Billboard Hot 100 na 23. místě. Objevila se i v dalších žebříčcích Billboard: Radio Songs (24.), Pop Songs (10.), Adult Pop Songs (5.) a Digital Songs (5.). Allan i Allen byli uvedeni jako tvůrci textu i na této verzi. Mitch Allan navíc vystoupil i v hudebním klipu k písni od Bowling for Soup.  Titulní skladba „Here We Go Again“ byla znovu nahrána roku 2006, tehdy ji vydala pop punková skupina JParis na svém studiovém albu "Call It What You Want", které Mitch Allan produkoval a byl uveden opět jako autor textu. Píseň „Axl Rose (Where Did You Go?)“ byla později vydána v tisíci kusech jako singl s písněmi „Here We Go Again“ a „All American“ jako B-sidy. Na přebalu singlu se objevila fotografie frontmana Guns N' Roses. Dalším singlem se stala píseň „In Your Eyes“, coververze původní písně od Petera Gabriela z jeho alba "So" vydaného v roce 1986.  Od roku 2006 se začal Mitch Allan věnovat více sólové kariéře, chystal se vydat první sólové album. Roku 2007 kapela oficiálně oznámila pozastavení činnosti na neurčitou dobu a naposledy zahrála v nevadském Hendersonu společně s kapelami Vertical Horizon, Nine Days a Marcy Playground.

Obnovení činnosti (2009 – současnost).

25. července 2009 se SR-71 znovu spojili, aby zahráli na festivalu Wicker Park Bucktown Arts & Music Festival v Chicagu. 25. října téhož roku spolu vystoupili podruhé, tentokrát v Baltimoru. Doprovodily je kapely Cinder Road a Charm City Devils, v níž John Allen zastával pozici hlavního zpěváka.  23. listopadu 2010 bylo konečně oficiálně ve Spojených státech vydáno třetí album "Here We Go Again" obsahující oproti původní japonské verzi navíc tři koncertní skladby „I Want You To Want Me“, „In Your Eyes“ a „Mosquito“.

Styl a hudební vzory.

Kapela SR-71 hraje moderní hudbu, dle serveru Allmusic spadá do pop rockového žánru. V průběhu existence vystřídala několik stylů, nejzřetelnější je ovlivnění alternativním rockem, jejich písně se objevily v hitparádě Billboard věnované alternativnímu rocku. Leigh Buckley Fountain z Richmond Times-Dispatch napsal, že SR-71 představuje „původní solidní alternativní rock“. Dále v souvislosti s muzikou SR-71 bývají spojovány pop punk, punk a indie rock, The Washington Post a Los Angeles Times zmiňují „jiskřivý“, respektive „příjemný“ power pop. K prvnímu albu Whitney Gomez z Allmusic přiřadila čistý pop, zatímco u jeho následovníka, alba "Tomorrow", píše Gomez o nu metalu a její kolega Jason Taylor o příklonu hard rocku. V New York Daily News zařadili kapelu slovy „klasický rock s nádechem alterna-rocku“.  Los Angeles Times kapelu pro její mladistvý a vyhlazený vzhled připodobnila ke kapelám 'N Sync a Backstreet Boys. MacKenzie Wilson skupinu přirovnala k blink-182 a Less Than Jake, nicméně kořeny vlivů nalezla v britských punkových skupinách UK Subs a Sex Pistols, zmínila i vliv The Beatles, Queen, Duran Duran a The Police. U jednotlivých písní se pak objevují srovnání s dalšími hudebníky, například Kiss, The Kinks a The Rolling Stones. Podle Taylora se u druhého alba projevil vliv Linkin Park a Allanovo ovlivnění jejich zpěvákem Chesterem Benningtonem.

Odkaz a odrazy v kultuře.

V roce 2002 přezpívali píseň Dazz Band „Let It Whip“ pro soundtrack ke komedii "Z nuly hrdinou" (Ed Deckter, 2002). Píseň „1985“, která vyšla původně pouze v Japonsku na třetím studiovém albu, byla přezpívána kapelou Bowling for Soup na jejich albu "A Hangover You Don't Deserve" s mírně pozměněným textem.  Mimo svá studiová alba se nahrávky SR-71 objevily na několika kompilačních albech. „Right Now“ se objevila na "Total Rock" – 36 nejžhavějších rockových písní. „Non-Toxic“ byla vydána coby třetí stopa společně se skladbami „Promises“ (Eve 6) a „Over My Head“ (Lit) na albu "Sonic Style".<refname="sonicstyle" /> Přispěli svým dílem na album k poctě Paula McCartneyho "", zde přezpívali píseň „My Brave Face“. Zahráli píseň „Christmas Is the Time to Say I Love You“ na Vánoční kompilaci "A Very Special Christmas, Vol. 5". Píseň „My World“ se mimo studiovky "The Real Thing" zpěváka Bo Bice dostala do kompilace "Now Playing [BMG Special Products]"; „Last Man on the Moon“ se roku 2005 blýskla na albu "Cool Traxx!, Vol. 2".

SR-71 je americká alternativní rocková kapela z Baltimore ze státu Maryland, která vznikla v roce 1998. Jejich název pochází z názvu amerického letounu SR-71 Blackbird. Z původní sestavy, v níž frontmanovi Mitchi Allanovi sekundovali kytarista Mark Beauchemin, baskytarista Jeff Reid a bubeník Dan Garvin, zůstal pouze zpěvák Allan. Garvina vystřídal John Allen již v průběhu prvního velkého turné v roce 2001; Reid odstoupil roku 2003 kvůli zdravotním potížím, když ho postihla smrtelná rakovina plic, jíž o rok později podlehl.

SR-71 ist eine 1998 in Baltimore gegründete US-amerikanische Punk-Rock-Band. Namensgeber ist das Überschallaufklärungsflugzeug SR-71 Blackbird, seinerzeit das schnellste Flugzeug der Welt. Bekanntgeworden sind sie vor allem durch die 2000 veröffentlichte Single "Right Now".


Geografie.

Strážov leží 11 kilometrů jižně od Klatov v nadmořské výšce 482 m n. m. v údolí Strážovského potoka, jehož vody pokračují přes Jelenku, Úhlavu, Berounku, Vltavu a Labe do Severního moře. Je centrem Strážovské vrchoviny, která je součástí geomorfologického celku Šumavské podhůří. Severně leží Vinný vrch (535 m n. m.) a Rovenská hora (571 m n. m.), severovýchodně Chvojová hora (631 m n. m.) a Úliště (690 m n. m.), východně Smrková hora (628 m n. m.), jižně Na Vápenci / Vápenec (532 m n. m.) a Plošina (972 m n. m.), jihozápadně Želivský vrch (770 m n. m.), západně vrcholy hřebene Želivského vrchu (732 a 723 m n. m.), severozápadně Na Porovnání (639 m n. m.).

Historie.

První zmínka (14. století).

První písemná zmínka o městě pochází z roku 1352, kdy Strážov patřil k opáleckému panství. Později je připomínán jako městečko. Již v této době je zde připomínán kostel.

Hornictví (15. století).

Po husitských válkách byly pod Strážovem objeveny žíly s vysokým obsahem stříbra a olova.  Dnes se již ve Strážově netěží, jsou zde však dodnes patrné pozůstatky důlní činnosti.

Povýšení na město (16. století).

Dne 24. června 1524 (v den sv. Jana Křtitele) udělil Ludvík Jagellonský Strážovu městská práva (právo vyšší a nižší popravy, právo týdenního trhu každou sobotu, právo dvou výročních čtrnáctidenních trhů, právo samosprávy), o rok později bylo Strážovu na prosbu Viléma z Rýzmberka a Švihova uděleno právo opevnění a městský znak. Vilém a jeho dědici měli právo vybírat ve Strážově clo, za což museli udržovat průjezdné cesty a mosty.  V roce 1954 Strážov dočasně ztratil městská práva nabytá v 16. století, avšak od 23. ledna 2007 byl obci vrácen status města.

Úpadek (17. století).

Adam Bořita z Martinic uspěl u Ferdinanda II. se žádostí o potvrzení privilegií Ludvíka Jagellonského (právo trhu, právo popravy) a privilegií Rudolfa II. (výše cla). Po vyčerpání stříbrných ložisek však došlo k zavírání dolů, což ovlivnilo život celého města. Třicetiletá válka znamenala pro město další ránu: zejména rok 1641, kdy Strážov vyplenila a vypálila švédská vojska. Přesto pak císař Ferdinand III. potvrdil privilegia udělená jeho otcem Ferdinandem II., přeložil týdenní trh ze soboty na čtvrtek a povolil sklad soli.

Krajkářství (18. století).

Oživení přinesla výroba krajek. Karel VI. a následně i Marie Terezie potvrdili privilegia svých předchůdců v plném znění. Marie Terezie pak ještě povolila čtvrteční trhy na len a přízi. Josef II. rozšiřuje stávající tržní práva o trh po sv. Jakubovi a podrobuje strážovské týdenní trhy a soudní záležitosti zemským ustanovením.

Průmyslový a spolkový život (19. století).

Ferdinand I. Dobrotivý potvrdil privilegium 3 výročních trhů a 1 týdenního trhu s možností posunu na předchozí či následující den. Příležitostí pro nový rozvoj bylo založení továrny na kůže, krajkářské školy, sboru dobrovolných hasičů či TJ Sokol. Další ránu pro město však znamenalo otevření železničních tratí Plzeň – Železná Ruda (Plzeňsko-březenská dráha) a Horažďovice–Domažlice, které obě vedly poměrně daleko od Strážova.

Nedávný vývoj (20. století).

Ve dvacátém století došlo k dočasné ztrátě městských práv, přerušení činnosti TJ Sokol, uzavření krajkářské školy. Dále se značně rozšířilo správní území města.

Pamětihodnosti v místě.

Kostel svatého Jiří.

Raně gotický, farní kostel svatého Jiří, který je poprvé zmiňován v polovině 14. století, stojí v nejstarší části města zvané Hradčany. Kostelní věž byla přistavěna počátkem 19. století. Uvnitř kostela se nacházejí tři oltáře – hlavní zasvěcený sv. Jiří a dva vedlejší zasvěcené sv. Janu Nepomuckému a čtrnácti Pomocníkům.

Pamětihodnosti v okolí.

Tvrz Opálka.

Tvrz leží v kilometr vzdálené osadě Opálka. Jejím prvním majitelem byl na konci 14. století Bušek ze Strážova, který se později přejmenoval a podle svého nového sídla si začal říkat Bušek z Opálky.

Místní části.

Administrativně se Město Strážov se dělí na 16 částí, které tvoří 14 základních sídelních jednotek a rozkládají se na 13 katastrálních územích.  Ke Strážovu náleží dále vesnice Hájek (Hajka) a Patraska (Potraska, Podraska); samoty Brtský Mlýn, Červený Mlýn, Dvorecký Mlýn, Malá Rovná, Na Stráni, Na Strašidle, Pastouška, Plázky, U Soušků, U Stojzů, U Traxlů, V Americe, V Loužku a zaniklá osada Hynkovice (Hinkowitz).

Město Strážov () se nachází v okrese Klatovy, v Plzeňském kraji. Název města je odvozen z jeho původního účelu, kdy obyvatelé udržovali obchodní stezku a strážili placení cla. Žije zde obyvatel. Historické jádro města si zachovalo památkový charakter a od roku 2003 je městskou památkovou zónou.

Strážov (deutsch "Drosau") ist eine Stadt in Tschechien. Sie liegt zwölf Kilometer südwestlich von Klatovy und gehört zum Okres Klatovy.


Životopis.

Richard David Precht vyrůstal v rodině s pěti dětmi. Dvě z nich byli Vietnamci, které jeho rodiče adoptovali v roce 1969 a 1972 jako protest proti válce ve Vietnamu. Jeho otec pracoval jako průmyslový designér ve společnosti Krups Solingen, a zabýval se literaturou a také řízením a vedením velké soukromé knihovny. Matka byla v domácnosti a věnovala se charitativní činnosti zaměřené na děti v organizaci "Terre des hommes". Děti rostly v politicky levicově zaměřeném prostředí. Po absolvování střední školy ("Gymnasium Schwertstraße" v Solingenu) Precht absolvoval civilní službu. Pak pokračoval ve studiu filozofie, germanistiky a dějin umění v Kolíně nad Rýnem a v roce 1994 získal doktorát filozofie v oboru germanistika. Od roku 1991 do roku 1995 pracoval jako výzkumný asistent v rámci výzkumného projektu kognitivních věd na univerzitě v Kolíně nad Rýnem. V roce 1999 mu bylo uděleno stipendium Heinze Kühna. Jako esejista píše Precht pro německé noviny a časopisy. V semestru 2000/2001 byl pracovníkem na evropské novinářské škole v Berlíně. V roce 2001 získal novinářskou "Cenu za biomedicínu". Od roku 2002 do roku 2004 byl komentátorem periodik.  Precht dnes pořádá četné přednášky na vysokých školách a na vědeckých konferencích. V zimním semestru 2008/2009 působil na univerzitě v Lucembursku s přednáškovým cyklem na hlavní témata ve filozofii. Od května 2011 je čestným profesorem filozofie na univerzitě Lüneburg a přednáší v oboru historie a filozofie.

Rodina.

Precht je ženatý s moderátorkou lucemburského televizního programu a zástupkyní šéfredaktora RTL Télé Lëtzebuerg, Carolinou Martovou. Má jednoho syna a tři nevlastní děti. Žije v Kolíně nad Rýnem a Lucembursku.

Richard David Precht (* 8. prosince 1964, Solingen, Německo) je německý filozof a spisovatel, známý zejména jako úspěšný autor populárně vědeckých knih o filozofických tématech.

Richard David Precht (* 8. Dezember 1964 in Solingen) ist ein deutscher Philosoph und Publizist. Er ist Honorarprofessor für Philosophie an der Leuphana Universität Lüneburg und Honorarprofessor für Philosophie und Ästhetik an der Hochschule für Musik Hanns Eisler in Berlin. Seit dem großen Erfolg mit "Wer bin ich – und wenn ja, wie viele?" wurden seine Bücher zu philosophischen oder gesellschaftspolitischen Themen Bestseller.


Historie pevnosti.

Práce na stavbě pevnosti byly zahájeny v roce 1909. Pevnost byla součástí vnější linie obranného systému Antverp. Byla postavena z nezpevněného betonu, výzbroj tvořila dvě děla ráže 150 mm, dvě houfnice 120 mm, čtyři děla 75 mm a 17 děl ráže 57 mm. Tato výzbroj směřovala na jih, ve směru nejpravděpodobnějšího útoku. Pro obranu boků byla vybavena ještě čtyřmi 120 mm a čtyřmi 75 mm děly. Mírový stav posádky tvořilo 80 mužů, válečný 330. Celkové náklady na stavbu činily zhruba 2 200 000 franků. V době vypuknutí první světové války nebyla pevnost ještě zcela dokončena.  Po německém vpádu do Belgie 4. srpna 1914 se postupně většina belgické armády stáhla do prostoru Antverp. Dělostřelecké bombardování antverpských pevností začalo 28. září, Němci nasadili i 42 cm moždíře (Tlustá Berta) a rakousko-uherské 30,5 cm moždíře. Pevnost Breendonk byla poprvé zasažena 1. října, do 8. října do prostoru pevnosti dopadlo celkem 563 střel z 30,5 cm moždířů. Nejtěžší ostřelování proběhlo 8. října, kdy byl zabit i velitel. Další den byla pevnost dobyta.  V době německého útoku na Belgii za druhé světové války bylo v pevnosti umístěno vrchní velení belgické armády, včetně krále Leopolda III. Ten se do pevnosti přemístil 10. května 1940. V důsledku zhoršení vojenské situace bylo velitelství 17. května evakuováno.

Koncentrační tábor.

Němečtí okupanti v pevnosti zřídili tranzitní koncentrační tábor ("Auffanglager"), který začal fungovat od září 1940. Jeho velitelem byl jmenován SS-Sturmbannführer Philipp Schmitt.  Zpočátku tvořili asi polovinu uvězněných Židé, od roku 1942 tvořili většinu odbojáři a političtí vězni. Asi 3-4% vězňů byly ženy. Nejmladšímu vězni bylo jen šestnáct let. Z tábora pravidelně odjížděly transporty s uvězněnými do dalších koncentračních táborů, zejména v Německu. Průměrná doba, kterou vězeň strávil v táboře, byla asi tři měsíce.  Vězni byli nasazeni na těžké práce, odstranili všechny valy a náspy z pevnostních objektů, překopali vodní příkop kolem pevnosti a prováděli další stavební úpravy. Životní podmínky vězňů byly velmi tvrdé, ničila je kombinace nedostatečné stravy a těžké práce, dozorci často vězně týrali a někdy i zabíjeli.  Ostrahu tábora tvořilo zpočátku menší množství německých příslušníků SS a oddíl Wehrmachtu. V září 1941 je nahradila jednotka SD, složená většinou z Vlámů a podmínky v táboře se ještě zhoršily. Někteří z Vlámů vynikali obzvláštní krutostí k vězňům. Během fungování tábora v letech 1940–1944 se zde vystřídalo na 3500 vězňů. Konce války se jich v různých táborech dožila asi polovina. Maximální počet vězňů, držených současně v táboře, nepřekročil 600, celkem zde zemřelo kolem tří stovek vězňů na následky mučení, hladu, mrazu a nemocí. Od konce roku 1942 probíhaly popravy politických vězňů, 450 jich bylo zastřeleno, 14 oběšeno.  V květnu 1944 byl tábor evakuován, všichni vězni byli převezeni do Německa. Potom tábor sloužil k dočasnému věznění odbojářů a jiných odpůrců režimu. Tábor byl osvobozen spojeneckými vojsky začátkem září 1944.  Na jaře 1946 proběhl v Mechelenu soudní proces s dozorci a kápy z Breendonku. Patnáct rozsudků smrti bylo vykonáno 12. dubna 1947. Proces s velitelem tábora Schmittem se konal v Antverpách v roce 1949. Schmitt byl odsouzen k trestu smrti a zastřelen 9. srpna 1950. Byl to poslední vykonaný trest smrti v Belgii.  Od roku 1947 je pevnost Breendonk otevřena veřejnosti jako památník obětem nacistického režimu.

Fort Breendonk (do roku 1977 Breendonck) je pevnost (fort) v Belgii, na okraji města Willebroek, necelých 25 km od Bruselu a 19 km od Antverp. Byla postavena jako součást linie pevností na obranu Antverp. V době druhé světové války byla přeměněna na koncentrační tábor. Vězni zde držení byli určeni k deportaci do dalších táborů v Německu.

Das Fort Breendonk ist eine Anfang des 20. Jahrhunderts errichtete Festung bei Willebroek in Belgien. Es stand im Ersten Weltkrieg unter Beschuss der deutschen Artillerie. Im Zweiten Weltkrieg wurde es im Rahmen des Westfeldzuges im Mai 1940 von der Wehrmacht erobert und diente bis zur Befreiung als Auffanglager für inhaftierte Regimegegner.


Život.

Mládí.

Vilém Slavata se narodil jako syn Adama Slavaty a Doroty z Kurcpachu. Adam Slavata se hlásil k Jednotě bratrské a v této době pobýval na zámku Čestín Kostel, kvůli jehož přestavbám se mezi lety 1580–1582 dostal do tíživé finanční situace a musel prodat své panství Chlum, později ale musel prodat i Čestín Kostel a zemřel roku 1616 v Kutné Hoře. Vilém měl čtyři bratry, tři od matky Doroty, tj. Diviše, Michala a Jáchyma, a od druhé Adamovy manželky Sibilly ještě jednoho, Adama.  Vilém byl vychováván nejprve u své katolické báby Alžběty Slavatové z Hradce a později u svého strýce Jindřicha na Košumberku u Skutče českými bratry. Dojmy z mládí nedovedli vykořenit jeho bratrští učitelé na Košumberku, Chroustovicích a Čestíně Kostele. Jeho příbuzenství s rodem Hradeckým bylo příčinou, že na jeho náklady byl poslán roku 1592 na cesty do Vlach, navštívil Benátky, Padovu, Florencii, Sienu, Řím, Neapol, Sicílii, Maltu a hojně tu sbíral nových vědomostí. Později se dostal do Hradce, kde v roce 1597 definitivně pod jezuitským vlivem přestoupil k římským katolíkům, v horlivosti se potom vyrovnal i starokatolickým rodům. Tehdejší protireformační směr, jemuž byl Vilém volným nástrojem, jeho nadání a obratnost ho vynesly znenáhla a vysoko. Aby ušel výčitkám pro odstoupení od bratrství, vydal se roku 1597 na cesty do Německa, Dánska, Holandska, Anglie, Skotska, Francie a Španělska, z nichž se vrátil roku 1600.  Císař Rudolf II. ho přizval ke dvoru, kde jej jmenoval svým komořím a pak dvorským maršálkem. Dne 13. ledna 1602 oženil se s dcerou Kateřiny z Montfortu (1556–1631) a Adama II. z Hradce (1549–1596) Lucií Otilií (1582–1633), sestrou posledního pána z Hradce Jáchyma Oldřicha z Hradce (1579–1604), čímž později získal bohaté panství Jindřichův Hradec. S paní Lucií Otilií měl Vilém tři syny, Adama Pavla, Jáchyma Oldřicha a mentálně zaostalého Františka Víta. Českým zemím přál vždy to nejlepší a byl přesvědčen, že jedině Habsburkové dokáží oživit zlaté časy Českého království, a proto také podporoval jejich nástupnictví.

Císařský úředník.

Mezi lety 1604–1611 byl karlštejnským purkrabím. Roku 1608 byl vyslán na Moravu, aby Moravany naklonil císaři Rudolfovi, což však nedokázal. V roce 1609 se Vilém Slavata spolu se Zdeňkem z Lobkovic a Jaroslavem Bořitou z Martinic postavil za Rudolfa II. a odmítl podepsat Rudolfův majestát. Protože svým jednáním nepokrytě dával najevo, že pokládá majestát za neplatný, popudil si proti sobě stranu podobojí. V záměry arcivévody Leopolda a v účel vpádu pasovského byl zasvěcen, nicméně při tehdejší rozhořčenosti jednal tak opatrně, že mu nemohli viny dokázat a nálezem zemského soudu byl shledán v poctivosti.  Při obnovení úřadů zemských r. 1611 stal se dvorským sudím, od roku 1612 byl prezidentem komory a roku 1615 se stal nejvyšším sudím zemským. O volení Ferdinanda arciknížete na krále českého se staral horlivě, ač ani on budoucímu císaři nebyl dosti rozhodný. V roce 1617, ještě za vlády krále Matyáše, prosazoval a prosadil volbu Ferdinanda Štýrského (poté císař Ferdinand II.). Když pak císař s králem odjel do Vídně, Vilém zůstal v Praze jako královský místodržící.  Mezitím se ale v domě Albrechta Jana Smiřického v předvečer 23. května 1618 domlouvají čeští stavové na provedení třetí pražské defenestrace. Den nato je tento čin proveden a jsou vyhozeni pánové Jaroslav Bořita z Martinic a Vilém Slavata s písařem Filipem Fabriciem. Nikdo nebyl zabit, nicméně Vilém Slavata si těžce poranil hlavu a po záchraně služebnictvem paní Polyxeny z Lobkovic pobýval v jejím domě jako vězeň. Bavil se tu četbou a spisováním svých pamětí z let 1608–1618, k nimž si býval na místě a hojně dělal poznámky, a také odsud tajně informoval o událostech vídeňský dvůr. Později byl donucen stavům dát revers, že se jim nebude mstít (zrušen císařem 10. září 1620). V roce 1619 mu bylo dovoleno odjet na léčení do Teplic. Poté odjel z Čech do Pasova pod ochranná křídla Ferdinanda II. k arcivévodovi Leopoldovi.  V letech během Vilémova exilu bylo Hradecké panství spravováno Michalem Slavatou, bratrem Viléma, ale ten opustil katolickou stranu a přidal se k rebelujícím českým stavům. Po bitvě na Bílé hoře byl Hradec ušetřen císařského trestu, hlavně kvůli dobrému jménu slavatovskému, oblíbenému na císařském dvoře. V roce 1621 byl Vilém povýšen do hraběcího stavu a směl používat titul říšského hraběte. V této době také přijímá do svého erbu erb pánů z Hradce a v roce 1622 se vrací zpět do Čech. Dne 26. února 1623 podal své dobré zdání přímo císaři, ve kterém radil k vyvrácení staré stavovské ústavy v Čechách. Byl tedy z Čechův jediným, jenž radil k nejkrutějším trestům.  Postupně také získává tituly: 7. září 1622 tajného rady, roku 1623 nejvyššího komorníka Českého království. Dne 7. srpna 1625 povoleno mu samému třetímu, aby na sněmech sedal přede všemi úředníky hned po knížatech, dne 16. prosince 1627 byl jeho rodu propůjčen úřad dědičného číšnictví, stal se nejvyšším hofmistrem, roku 1628 po smrti Zdeňka z Lobkovic nejvyšším kancléřem. Také obdržel všechny bývalé výsady rodu Rožmberského a Hradeckého, takže se mohl psát jako vladař domu. Později také získal titul palatina s rozsáhlými pravomocemi. A konečně byl roku 1630 pasován na rytíře Řádu zlatého rouna od španělského krále Filipa IV.

Konfiskace.

V době, kdy se mnoho prokatolických šlechticů snažilo získat zkonfiskovaný majetek po popravených 27 českých pánech, se Slavata neobohacoval. Pouze dne 12. září 1622 mu císař povolil 50 000 kop náhrady za škody v letech 1618–1621 vzaté, k tomu připůjčil 50 000 kop a obdržel zápis na plat na Zbirově, Točníce a Králově Dvoře. Dále připůjčil 200 000 zlatých v dlouhé minci a obdržel (24. duben 1623) zápis na mělnické panství. Z konfiskovaných statků koupil jediný (1623), Košumberk, aby jej rodu zachoval, a sousední statek Domanice, a to ve vyšší taxe, a ještě roku 1641 odumřelý statek Červenou Lhotu.

Konec života.

Roku 1633 mu zemřela manželka a Vilém se už neoženil. Po smrti Ferdinanda II. se přestěhoval z Prahy do Vídně, kde se dělil o práce v kanceláři s Jiřím Adamem z Martinic, dosavadním kancléřem královým. Jeho politické působení od té doby ochabovalo, za to se oddal mysticismu, dav se šáliti sprostým dobrodruhem Gladichem. Zde dopsal své rozsáhlé "Paměti", které částečně reagovaly na Thurnovy paměti, kterými se hrabě Thurn snažil ospravedlnit svoje postavení během pražské defenestrace. Zemřel v jezuitské koleji ve Vídni 11. ledna 1652. Pochován byl v Jindřichově Hradci v jezuitské kapli sv. Máří Magdalény.  I přesto, že v roce 1645 byl Hradec těžce poškozen pluky pod vedením Lennarta Torstensona, tak se dokázal velmi rychle po skončení třicetileté války zotavit do původního stavu, hlavně díky péči Viléma.

Vilém Slavata z Chlumu a Košumberka (1. prosince 1572 Čestín – 19. ledna 1652 Vídeň) byl český šlechtic z rodu Slavatů a spisovatel. Podporoval katolickou církev a to mu vyneslo titul karlštejnského purkrabího a českého královského místodržícího. V roce 1618 byl spolu s Jaroslavem Bořitou z Martinic vyhozen z Pražského hradu při třetí pražské defenestraci. Do roku 1621 pobýval v Pasově a poté se navrátil zpět do Českého království, od tohoto roku směl také používat titul říšského hraběte. Získal úřad nejvyššího zemského komorníka, později nejvyššího hofmistra a od roku 1628 až do konce života byl nejvyšším kancléřem. Byl odpůrce poněmčování Českých zemí během třicetileté války. Na konci svého života sepsal knihu pamětí "Historické spisování", čítající čtrnáct svazků.

Wilhelm Slavata von Chlum und Koschumberg (auch "Wilhelm Slawata von Chlum und Koschumberg"; tschechisch "Vilém Slavata z Chlumu a Košumberka"; * 1. Dezember 1572 in Čestín bei Kutná Hora (Kuttenberg); † 19. Januar 1652 in Jindřichův Hradec (Neuhaus)) war 1623–1625 Oberstlandkämmerer, danach Oberstkämmerer von Böhmen und 1628–1652 Oberstkanzler von Böhmen. 1621 wurde er in den Reichsgrafenstand erhoben und 1643 in den Orden vom Goldenen Vlies aufgenommen. In der Geschichtsschreibung wurde er als eines der Opfer des Zweiten Prager Fenstersturzes bekannt.


Shrnutí obsahu.

Prorok, Almustafa, který žil 12 let ve městě Orfales se chystá nalodit na loď, která ho má odvézt domů. Obyvatelé města ho zastaví, aby promluvil. On nakonec začne mluvit o mnoha věcech, o něž si lidé sami žádají. Kniha je rozdělena do kapitol, kde v každé se řeší nějaké téma, postupně se Almustafa věnuje lásce, manželství, dětem, dávání, jídlu a pití, práci, radosti a smutku, domům, oblečení, nakupování a prodávání, zločinu a trestu, zákonům, svobodě, rozumu a vášni, bolesti, sebepoznání, učení, přátelství, mluvení, dobru a zlu, modlení, rozkoši, kráse, náboženství a smrti.

Popularita.

Není jednoduché tento fakt odvodit z prodejních výsledků, ale zdroje ve vydavatelském světě říkají, že po Shakespearovi a Lao-c'ovi je Chalíl Džibrán třetím nejčtenějším básníkem v historii, jeho dílo bylo přeloženo do více než 40 jazyků. Celkem se prodalo přes 100 milionů výtisků Proroka od původního vydání v roce 1923. Tuto skutečnost může demonstrovat i trvalá přítomnost Proroka mezi nejprodávanějšími díly na knihkupectví Amazon. Je to jedna z nejvíce prodávaných knih v historii.

Práva a poplatky.

Před svou smrtí Džibrán rozhodl, že veškerá práva a z nich plynoucí příjmy připadnou jeho rodnému městu, Bšarré v Libanonu. Džibránova národní komise (DNK), se sídlem v Bašrré, založila Džibránovo muzeum. Samotná DNK, ustanovená v roce 1935 je neziskovou organizací vlastnící exkluzivní práva libanonského autora Chalíla Džibrána na všechna jeho literární a umělecká díla. Roku 2009 poskytla DNK práva na natočení filmu Prorok skupině z USA.

"Zahrada prorokova".

Pokračováním Proroka je kniha Zahrada prorokova, vydaná posmrtně v roce 1933.  "Zahrada prorokova" vypráví o Almustafových rozhovorech s devíti následovníky, kteří se k němu připojili poté, co se vrátil domů.

Prorok je kniha skládající se z 26 poetických esejů napsaná libanonským umělcem, filozofem a spisovatelem Chalílem Džibránem. Toto Džibránovo nejslavnější dílo vyšlo poprvé v roce 1923 a bylo přeloženo do více než čtyřiceti jazyků.

Der Prophet (Originaltitel "The Prophet") ist ein englischsprachiger literarisch-spiritueller Text des libanesisch-amerikanischen Dichters Khalil Gibran. Das bekannteste Werk Gibrans wurde 1923 vom New Yorker Verlag Knopf veröffentlicht und seitdem millionenfach verkauft. Der Autor hat 25 Jahre an dem Buch gearbeitet.


Historie.

Koncept "městského mobiliáře" a jeho reklamního využití vznikl v roce 1964, jeho investorem byl zakladatel společnosti Jean-Claude Decaux. Je založen na myšlence, nabídnout městu prvky městského mobiliáře, jehož výstavba i následná údržba je financována skrze reklamu. Prvním městem, kde se objevily autobusové zastávky s reklamou, byl Lyon.

Služby a obrat.

JCDecaux je největší firmou v oblasti reklamy na městském mobiliáři, v reklamě na letištích (184 letišť po celém světě), v systému samoobslužných kol. V Evropě je největší firmou poskytující reklamu na billboardech. Společnost zaměstnává celkem 9.940 lidí, skupina je přítomna v 56 zemích světa a 3600 městech s více než 10.000 obyvateli. V roce 2010 dosáhla obratu € 2.350 mio.

Praha.

Skupina provozuje prostřednictvím české dceřiné společnosti JCDecaux, Městský mobiliář, spol. s r.o. od roku 1994 na dobu 25 let (smlouva byla poté prodloužena do roku 2021) městský mobiliář v hlavním městě Praze, to znamená síť samostatně stojících reklamních vitrín, zastávkových přístřešků a také velkých reklamních sloupů, ve kterých je někdy integrováno WC nebo telefonní budka. Současně poskytuje městu také služby jako je budování a údržba přístřešků zastávek městské dopravy, odpadkových košů či veřejných toalet. Zároveň nabízí reklamní plochy v oblasti venkovní reklamy a reklamní kampaně s celoplošným zásahem. Při svém nástupu přebrala do správy a vlastnictví mobiliář společnosti Dambach, která zde působila předtím.  Přístřešky, které JCDecaux v Praze instaloval, navrhl Norman Foster. Část mobiliáře, který JCDecaux v Praze zřídila, navrhl architekt Jiří Špaček. Nejprve zvítězil v soutěži Útvaru hlavního architekta, zaštítěné JCDecaux, na reklamní a informační sloupy a pouliční hodiny, poté na základě navázané spolupráce navrhl prodejní stánky. Později památkáři stánkařům řekli, že jim povolí jen stánky, které budou vycházet z tvarosloví JCDecaux, což vedlo ke vzniku napodobenin, kvůli čemuž došlo k soudním sporům. Jiří Špaček dále pro JCDexaux navrhoval drobnosti jako je tvarování výdechů z podchodů na Václavském náměstí, nebo kapotáž měřící meteorologické stanice na náměstí Republiky. Hodiny typu JCDecaux od firmy SPEL podle návrhu architekta Jiřího Špačka, jejichž první exempláře byly umístěny začátkem roku 2002 v ulici Újezd na křižovatkách s Všehrdovou a s Vítěznou ulicí a celkově jich mělo být instalováno 40 kusů, JCDecaux nevlastnil a neprovozoval, jejich správcem byli správci městského veřejného osvětlení.  V roce 2018 JCDecaux vlastnila a provozovala zhruba 900 přístřešků na zastávkách MHD, z toho 300 z nich bylo bez reklamní plochy. Dále provozuje 344 prosvětlených city light vitrín, 148 velkoformátových vitrín, 1288 metrů reklamního zábradlí a 68 informačních sloupů.  V roce 2014 konkurenční společnost BigBoard a Svaz provozovatelů venkovní reklamy spustily v roce 2014 kampaň „Pražane, i ty přicházíš o peníze“ proti smlouvě města Prahy se společností JCDecaux, součástí byl web okradenapraha.cz. Poté vedly kampaň proti TOP09 a primátorovi Tomáši Hudečkovi, přičemž hlavním důvodem kampaně byly Hudečkem podporované stavební předpisy, které zakázaly reklamu větší než šest metrů čtverečních. Prezident Asociace venkovní reklamy Stanislav Lazar poté oznámil, že kvůli sporu ohledně velikosti billboardů v Praze se asociace po třech letech existence s koncem roku 2014 rozpadne, přičemž zánik iniciovala společnost BigBoard.  V roce 2018 Praha oznámila, že smlouvu s firmou JCDecaux neprodlouží a od roku 2021, kdy smlouva končí, má přístřešky provozovat 20 let jiná společnost. Generální ředitel JCDecaux Pavel Slabý vyjádřil názor, že veškeré podklady připravené pro radu města magistrátním úředníkem panem Matesem jsou zjevně ušity na míru skupině BigBoard, přičemž Praha dle svého vyjádření do výběrového řízení s účastí JCDecaux ani nepočítá. Deník Právo přišel s tím, že bývalý magistrátní úředník Ivo Mates, který je uveden jako zpracovatel tisku ohledně přístřešků, používal několik let vůz Volvo patřící firmám kolem skupiny BigBoard, a v komisi, která další postup připravila, seděl Stanislav Lazar, někdejší výkonný ředitel Svazu provozovatelů venkovní reklamy, který podle zástupců JCDecaux vznikl pod taktovkou BigBoardu a hájí jeho zájmy. Zástupci firmy BigBoard obě nařčení ostře odmítli a označili je za nepravdivá. Mluvčí Prahy Vít Hofmann označil nařčení z korupce za pouhý záchvat kvůli končící smlouvě. JCDecaux poslala primátorce Adrianě Krnáčové otevřený dopis, který v noci na 29. 6. 2018 vylepila též na některých zastávkových přístřešcích. Během prodlouženého víkendu v červenci 2018 asi na 20 přístřešků, kde byl vylepen tento dopis, zaútočil neznámý vandal.  Autor designu přístřešků Norman Foster údajně svůj design zkorumpovaným pražským úředníkům odmítá prodat.  Technický ředitel JCDecaux Tomáš Tenzer byl podle iDnes.cz obviněn z korupce a manipulace s veřejnými zakázkami v souvislosti s tím, že firma podle obžaloby vyplácela statisícové částky někdejšímu starostovi Prahy 1 Michalu Valentovi, který měl zajistit hladký průběh tendru na reklamu v CLV vitrínách v podchodu metra stanice Staroměstská. Podle telefonních odposlechů se Tenzer s Valentou předem domlouvali, jaké parametry má mít výběrové řízení na pronájem reklamních ploch, aby je společnost JCDecaux vyhrála, a to se při druhém pokusu o výběrové řízení skutečně stalo. Společnost JCDecaux provizi 200 tisíc Kč fakturovala jako konzultační činnost. JCDecaux k tomu uvedla, že veškeré spekulace týkající se možného korupčního jednání jsou nepravdivé, jde o mediální manipulaci a snahu konkurence společnost poškodit, a společnost JCDecaux se hodlá proti těmto nařčením všemi prostředky bránit. Michal Valenta k tomu uvedl, že konzultace skutečně společnost JCDecaux poskytovala a smlouva se nevztahovala k diskutovanému případu. Sám Tenzer v roce 2018 kandidoval v komunálních volbách za Pirátskou stranu. Společnost JCDecaux zažalovala TV Barrandov a jejího majitele Jaromíra Soukupa o 100 milionů korun jako odškodné za šíření nepravdivých informací o kauze reklamních ploch v Praze. Nepravdivost měla spočívat v tom, že televize označila případ za korupci, i když obžaloba mluví o jiném trestném činu a to o sjednání výhody při veřejné soutěži. Podle firmy Soukup uvedl zjevně účelově a záměrně i řadu dalších nepravdivých informací. Společnost JCDecaux se chtěla obrátit také na Radu pro rozhlasové a televizní vysílání. Předběžným opatřením obvodní soud v Praze 1 v dubnu 2019 televizi TV Barrandov zakázal vysílat o JCDecaux kvůli kauze reklamních ploch. Další stání se má konat v červnu 2019.  Společnost JCDecaux ovládla také reklamní společnost Rencar Praha a.s., která původně byla dceřinou společností Dopravního podniku hl. m. Prahy. V obchodním rejstříku nejsou vlastníci Rencaru či vlastnické podíly uvedeni (společnost má akcie na jméno), Rencar Praha a.s. se však sama prohlašuje za součást skupiny JCDecaux. Společnost Rencar Praha a.s. byla založena roku 1990 jako dceřiná společnost DP hl. města Prahy, od roku 2001 je majoritním akcionářem společnost Europlakat spol. s r.o., jež se specializuje na velkoplošnou reklamu a je součástí skupiny JCDecaux v ČR. Rencar Praha a.s. je pak polovičním vlastníkem společnosti CLV ČR, s.r.o., která provozuje city-light vitríny po celém Česku.

Samoobslužné půjčovny kol.

Společnost JCDecaux provozuje systém samoobslužných kol Cyklocity v 70 městech v Evropě i mimo ni. Systém sdílení kol je automatizovaný systém půjčování kol pro širokou veřejnost. Stojany s koly jsou dostupné 24 hodin denně. Uživatelé vloží do terminálu předplacenou (nebo platební) kartu, což uvolní kolo připevněné ke stojanu. Uživatelé půjčené kola mohou vrátit do jakéhokoliv jiného stojanu ve městě.

Skupina JCDecaux [žisedeko] je mezinárodní společností se sídlem v Paříži, hlavním městě Francie. Je největší společností zaměřenou na venkovní reklamu na světě a rozvíjí činnost ve třech hlavních segmentech: městský mobiliář, velkoformátová reklama a reklama v systémech městské hromadné dopravy. V České republice JCDecaux od roku 1994 provozuje vybraný městský mobiliář v hlavním městě Praze.

JCDecaux ist ein international tätiges Unternehmen mit Sitz in Neuilly-sur-Seine bei Paris, das sich auf Außenwerbung und Stadtmöbel für die Außenwerbung spezialisiert hat. Die Aktiengesellschaft nach französischem Recht ist an der Pariser Börse Euronext notiert und weltweit eines der größten Außenwerbungsunternehmen.