Súlyos energiaválság fenyegeti a világot

A harmadik egymást követő évben csökkent az energiaszektorba áramló tőke mennyisége. Emiatt pedig sokan aggódnak, hogy lesz-e elég rendelkezésre álló energia a jövőben, illetve hogy a világ képes lesz-e megbirkózni a klímaváltozással. Mindent összevetve, a kormányok és az üzleti szektor összesen 1800 milliárd dollárt öntött tavaly az energiaiparba, és ebben benne vannak az infrastrukturális beruházások is – derül ki a Nemzetközi Energiaügynökség (IEA) most kiadottjelentéséből. Ez azt jelenti, hogy a globális energiaszektorba fektetett tőke mennyisége 2 százalékkal csökkent a 2016-os szinthez képest – inflációval korrigálva. Ráadásul az IEA véleménye szerint ez a trend várhatóan nem is fog megfordulni. A jelentés szerint a kormányok egyre nagyobb arányban vettek részt a beruházásokban. Állami tulajdonú vállalatok feleltek ugyanis a teljes befektetett összeg 40 százalékáért az energiaiparban. Annak ellenére, hogy a kormányzati szektor egyre nagyobb részt vállal az iparági befektetésekben, az általános beruházási trend még mindig nem elégséges az energiabiztonság fenntartásához, illetve a klímaváltozási és légszennyezettségi célok eléréséhez. Vagyis ez a tőkemennyiség még nem képes elég hatékonyan fokozni a technológiai újításokat ahhoz, hogy valódi átállás történjen meg a tiszta energiára – mondta az IEA igazgatója, Faith Birol. A szervezet szerint olyan területeken lenne nagy szükség többletberuházásokra, mint az erőművek, a villamosenergia-hálózatok, új olaj- és gázkutak, valamint az energiahatékonyság növelését elősegítő rendszerek. Jó és rossz hírek Az adatok lebontása után az látszik, hogy a legnagyobb mennyiségű tőkét (750 milliárd dollár) az egymást követő második évben is a villamosenergia vitte el. A teljes összeg azonban így is 5 százalékkal zsugorodott az egy évvel korábbi szinthez képest, vagyis még a listavezető is relatíve rosszul járt. Jó hír azonban, hogy a kormányok és a befektetők rekord mértékű, 300 milliárd dollárnyi összeget fektettek be a hálózatokba, melyek eljuttatják az energiát az erőművektől az otthonokig és az irodákig. Ez egyébként éves alapon 1 százalékos növekedésnek felelt meg. Ezzel együtt viszont éppen az erőművekre – különösösen a szén, a vízenergia és az atomenergia területén – költött alacsony összegek nyomták le leginkább az összesített számot. Ez utóbbi területen a beruházások 10 százalékkal zsugorodtak az elmúlt évben, köszönhetően elsősorban Kínának és Indiának, ahol erősen visszafogták a szénerőművekbe irányuló tőkét. A földgázerőművekbe érkező beruházások azonban 40 százalékkal bővültek, és különösen az amerikai, illetve a közel-keleti és észak-afrikai növekedés volt erős. A jövőbeni beruházások indikátoraiként szolgáló véglegesített beruházási döntések azonban 23 százalékot estek. Megújulók és hatékonyság Amegújuló energiábairányuló tőke tavaly 7 százalékkal csökkent. A nap- és a szélenergia jól teljesített, azonban az eredményt visszahúzta a vízenergia és az atomenergia gyengélkedése. Az atomenergia nem minősül szorosan megújulónak, azonban összekapcsolódik a területtel, mivel úgy állít elő elektromosságot, hogy nem bocsát ki globális felmelegedést elősegítő káros anyagokat, például szén-dioxidot. Noha az energia előállítására fordított tőke mennyisége csökken, az energiahatékonyság mégis világszerte bővül. Globálisan tavaly 236 milliárd dollárt költött a világ energiahatékonyságra, ami éves alapon 3 százalékos emelkedésnek felelt meg. Mindazonáltal az IEA arra figyelmeztetett, hogy ezek a beruházások is lassulnak, részben azért, mert akormányoknem fogadnak el kellő mértékben energiahatékonysági szabályozásokat. Azolaj-és gázfeltárás, illetve -kitermelés terén szintén nőttek a beruházások, és itt növekvő trendről lehet beszélni. Tavaly 4 százalékkal 450 milliárd dollárra bővültek a befektetések, és az IEA idén is 5 százalékos erősödésre számít. A probléma itt az, hogy egyre nagyobb hangsúlyt kapnak a rövidtávú projektek, miközben a hosszú távú kitermelési tervek gyengélkednek. Mindent összevetve tehát a jelentésből az derül ki, hogy hamarosan komoly gondokkal nézhet szembe a világ, ha a fenti problémákra nem születnek érdemi megoldások.


Brusel schválil půl biliónu státní podpory pro jadernou elektrárnu v Británii

Evropská komise schválila finanční podporu ve výši 16 miliard liber (558,3 miliardy korun) od britské vlády pro výstavbu a provoz jaderné elektrárny Hinkley Point, kterou má postavit francouzská energetická společnost EDF. EK podle prohlášení zjistila, že revidovaný plán pomoci je v souladu s pravidly EU pro státní pomoc. Má to být první zahájená stavba jaderné elektrárny v Evropě od neštěstí v japonské Fukušimě v roce 2011. Rozhodnutí komise vítá i česká společnost ČEZ. Projekt Hinkley Point C na jihozápadě Anglie je součástí plánu země nahradit pětinu svých stárnoucích jaderných a uhelných elektráren. Bude také velkým vývozním kontraktem proFrancii, upozornila agentura Reuters. Na místě už stojí starší reaktory Hinkley Point A a B, přičemž první z nich byl už v roce 2000 odstaven. Během důkladného prošetřováníBritániesouhlasila s výraznou změnou podmínek financování projektu, upozornila EK. EK upozornila, že každý členský státEUsi sám může určit svůj energetický mix. Británie se rozhodla podporovat jadernou energetiku a toto rozhodnutí je v její pravomoci. Když jsou však na podporu firem využity veřejné peníze, má EK povinnost ověřit, zda je použití těchto peněz v souladu s pravidly EU. Podle plánu má společnost EDF garantovanou cenu elektřiny na 35 let. Stát také garantuje veškeré půjčky na výstavbu elektrárny. Případ pozorně sledují odpůrci i zastánci jaderné energetiky. Mezi zastánci jsou hlavně Litva a Polsko, které mají zájem na tom zjistit, jak velkou státní pomoc umožní EU podobným projektům. ČEZ v dubnu zastavil plán na dostavbu dvou nových blokůTemelínapoté, co se mu od vlády nepodařilo získat obdobné garance. Bez nich označil projekt za příliš riskantní. [celá zpráva] "Jsme přesvědčeni, že model Hinkley Point přes veškerou prezentovanou specifičnost otevírá cestu obdobným projektům v Evropě. V minulosti tomu tak vždy bylo, jeden průlom otevřel dveře dalším," uvedl mluvčí ČEZ Ladislav Kříž. Podle něj nyní nelze v Evropě bez podpory postavit vůbec žádný zdroj. "Dosavadní podpora jednoho typu obnovitelných zdrojů zcela rozvrátila tržní prostředí a Evropa bude téma podpor řešit i nadále u všech typů elektráren," dodal Kříž. Rozhodnutí komise přivítala také americko-japonská společnost Westinghouse Electric Company, podle níž dostala jaderná energie v EU šanci soutěžit za stejných podmínek, jaké mají další nízkoemisní technologie s vysokými počátečními náklady. Rozhodnutí EK naopak tvrdě kritizujeRakouskoa ekologičtí aktivisté, kteří považují podmínky pro EDF za velmi štědré. Aktivisté dokonce pohrozili, že projekt napadnou u soudu. "Neexistuje absolutně žádný právní, morální nebo environmentální důvod pro to, aby se daně přeměnily v garanci zisku pro firmy zabývající se jadernou energetikou, jejichž jediným dědictvím bude hromada radioaktivního odpadu. Je to špatný plán pro každého vyjma EDF," prohlásil právní poradceGreenpeaceEU Andrea Carta. Elektrárna Hinkley by měla zahájit provoz v roce 2023. Její životnost je 60 let. Celkové náklady na výstavbu se odhadují na 24,5 miliardy liber. Elektrárna bude mít dva reaktory, jejich celková kapacita výroby bude 3,3 gigawattu. Na celkové výrobě elektřiny v Británii bude mít podíl sedm procent.


Csak részleges az Irán elleni szankciók feloldása

Kövesse az Indexet Facebookon is! Ahogy szombat éjjelmegírtuk, az Európai Unió és az Egyesült Államok megkezdte az Irán elleni gazdasági szankciók feloldását, miután megállapították, hogy a közel-keleti ország eleget tett a tavaly júliusban, hosszú tárgyalássorozat után megkötöttatommegállapodásnak. Ez azonban még nem jelenti azt, hogy minden szankció alól azonnal mentesült is Irán, egyes amerikai korlátozások továbbra is érvényben maradnak – írja az MTI. A Nemzetközi Atomenergia-ügynökség (NAÜ) szombaton késő este Bécsben tette közzé végleges jelentését Iránról, amelyben megállapította, a perzsa állam eleget tett a kötelezettségeinek. A jelentésének közzétételét követően Frederica Mogherini, az Európai Unió külügyi és biztonságpolitikai képviselője Dzsavad Zarif iráni külügyminiszterrel közös sajtótájékoztatóján közölte, az atomprogramról szóló megállapodás hatályba lépett, az EU megkezdte a szankciói feloldását Irán ellen. A folyamat véglegesítéséhez az Európai Tanács hivatalos jóváhagyása szükséges, de a várakozások szerint gyorsan le fog zajlani. Barack Obama amerikai elnök is szinte azonnal elrendelte a gazdasági büntetőintézkedések egy részének feloldását. Később az amerikai pénzügyminisztérium közölte, az elnök által feloldott szankciók az amerikai cégek külföldi leányvállalataira vonatkoznak, Az atomalku hatályba lépését több ország és nemzetközi szervezet vezetője is üdvözölte. Frank-Walter Steinmeier német külügyminiszter szerint például az esemény "a diplomácia történetének egy történelmi sikere". Laurent Fabius francia külügyminiszter bár ugyancsak gratulált, hangsúlyozta, hogy Franciaország figyelemmel kíséri a fejleményeket, hogy az alkut szigorúan tiszteletben tartsák és teljesítsék. Benjámin Netanjahu izraeli miniszterelnök azonban elítélte az atomalku hatályba lépését. A kormányfő szerint a megállapodás ellenére Teherán nem tett le az atomfegyverek kifejlesztéséről, továbbra is destabilizálja a közel-keleti térséget, és támogatja a terrorizmust a világban, fittyet hányva nemzetközi kötelezettségeire. Kövesse az Indexet Facebookon is!


Irán újabb esélyt kapott a BT-től

A Biztonsági Tanács (BT) állandó tagjai beszüntetik Iránnal szembeni fellépésüket a testületben, ha Teherán lemond az urándúsításról. Ha Teherán elutasítja a további tárgyalásokat, akkor szankciókra számíthat a BT állandó tagjai rélszéről. A legújabb ajánlatról Margaret Becket brit külügyminiszter tájékoztatta a sajtót csütörtökön éjszaka Bécsben a BT 5 állandó tagjának és Németország külügyminiszterének a megbeszélése után. Becket a néhány órás tanácskozás után adott rövid nyilatkozatában elmondta: az Egyesült Államok, Oroszország, Nagy-Britannia, Franciaország, Kína és Németország külügyminiszterei megállapodtak egy ajánlatcsomagban, amelyben gazdasági ösztönzőket kínálnak Iránnak, ha lemond az urándúsítással kapcsolatos minden tevékenységről. Az ENSZ Biztonsági Tanácsának 5 állandó tagja pedig beszünteti tevékenységét Iránnal szemben a testületben, ha Teherán beleegyezik az urándúsításról való lemondásba. Ha Teherán elutasítja a további tárgyalásokat, akkor további lépésekre van szükség a Biztonsági Tanácsban - fűzte hozzá a brit külügyminiszter az osztrák tömegtájékoztatás beszámolója szerint. Becket szerint Irán két út közül választhat, és nyomatékosan arra sürgette Teheránt, hogy a pozitív irányt válassza, amely jelentős előnyöket kínál a számára. A brit külügyminiszter már a bécsi hathatalmi találkozó előtt bejelentette, hogy az osztrák fővárosban születendő javaslatokat nem hozzák nyilvánosságra, mert azokat először Teheránnal ismertetik. Az iráni atomprogram ügye már hónapok óta az ENSZ Biztonsági Tanácsa előtt fekszik, mert a Nemzetközi Atomenergia-ügynökség (NAÜ) a kérdéskört a testület elé terjesztette. A NAÜ azonban nem panaszolta be Iránt, és szankciókat sem kért Iránnal szemben, mert nincsenek konkrét bizonyítékai Teherán titkos atomfegyverkezési programjáról. Az ügynökség az iráni atomprogram nem tisztázott részleteire, valamint Teherán teljes együttműködési hiányára hivatkozva terjesztette az iráni atomprogram ügyét a Biztonsági Tanács elé. A testület mindeddig nem tudott határozatot elfogadni, mert az Egyesült Államok szeretett volna olyan döntést elfogadtatni, amely szankciókat is kilátásba helyez Iránnal szemben. Oroszország és Kína azonban elutasítja ezt, és a kérdéskör diplomáciai rendezéséért száll síkra. Washington szerdán ugyancsak a tárgyalásos rendezés előmozdítása érdekében ajánlotta fel, hogy csatlakozik az iráni atomprogram ügyében holtpontra jutott tárgyalások felújításához, ha Teherán lemond az urándúsításról. Irán elutasította ezt, mert továbbra is azt hangoztatja: atomprogramja kizárólag áramtermelési célokat szolgál, és joga van az urándúsításhoz.


Szef MI6: Iran wejdzie w posiadanie broni jądrowej do 2014 roku

Iran wejdzie w posiadanie broni jądrowej do 2014 roku, przez co prewencyjny atak USA i Izraela na ten kraj wydaje się coraz bardziej prawdopodobny - uważa szef brytyjskiego wywiadu (MI6) John Sawers. O jego wypowiedzi pisze "Daily Telegraph". Sir John Sawers oświadczył, że dzięki działaniom brytyjskich szpiegów w 2008 roku Iran miał problemy z pracami nad bronią nuklearną. Ostrzegł jednocześnie, że wydaje się prawdopodobne, iż cel zostanie w końcu osiągnięty i to najpóźniej w 2014 roku. Tym samym atak USA i Izraela na Iran stanie się zapewne nieunikniony. To pierwsza tego typu publiczna wypowiedź kierującego brytyjskimi tajnymi służbami. Co więcej, ujawnianie szczegółów operacyjnych nie należy do częstych praktyk MI6. Wypowiadając w zeszłym tygodniu podczas spotkania około stu urzędników w Londynie, Sawers ogłosił, że Iran jest "o dwa lata" od przeistoczenia się w "państwo atomowe". Dodał też, że "kiedy nadejdzie ten moment" Izrael i USA będą musiały zdecydować, czy podjąć się interwencji zbrojnej. Zakomunikował też, że gdyby nie praca agentów MI6 świat borykałby się z Iranem jako posiadającym broń nuklearną już w 2008 roku i że decyzja, czy "odroczyć ten okropny moment, w którym politycy muszą podjąć decyzję, czy zaakceptować Iran jako potęgę nuklearną, czy go zaatakować" była jedynie w gestii brytyjskich służb. Dziennik ujawnił też, że w 2008 roku brytyjskie służby specjalne udaremniły ówczesne próby Iranu zmierzające do zdobycia tego rodzaju broni. - Iran jest zdeterminowany, by wejść w posiadanie wszystkich technologicznych tajników broni jądrowej. Nie ulega wątpliwości, że jeśli stanie się państwem nuklearnym, to Izrael i USA znajdą się w dużym niebezpieczeństwie i będą musiały podjąć decyzję co do wojskowego ataku na ten kraj - podkreślił Sawers. Iran kilkakrotnie oskarżał służby wywiadowcze USA, Izraela i Wielkiej Brytanii - CIA, Mosad i MI6 - o sabotowanie jego programu badań nad rozwojem energii nuklearnej. Zarzucał im m.in., zabijanie i porywanie irańskich naukowców oraz zainfekowanie systemów komputerowych w irańskich zakładach atomowych wirusem Stuxnet. CIA i MI6 zaprzeczyły oskarżeniom, a Izrael nie ustosunkował się do nich. Teheran zapewnia, że chce wykorzystywać energię atomową tylko do celów cywilnych. "Daily Telegraph" zauważa, iż ujawnienie wypowiedzi Sawersa zbiega się z zaostrzeniem sankcji USA wobec firm podejrzewanych o dostarczanie Iranowi materiałów nuklearnych oraz wobec banków, które prowadzą z nim transakcje. Z początkiem lipca w życie wszedł całkowity zakaz importu ropy naftowej z Iranu do krajów UE. Embargo jest reakcją Brukseli na brak postępu w rokowaniach z Teheranem na temat jego kontrowersyjnego programu nuklearnego. (telegraph.co.uk/PAP MK)


Hotovo, dělníci dokončili první část krytu Černobylu

Sarkofág za 1,5 miliardy eur má být dokončen v roce 2015 Kyjev- Dělníci dokončili vyzvednutí první části nového sarkofágu, jenž má v příštích letech překrýt zničený reaktor jaderné elektrárny vukrajinskémČernobylu. Podle agentury AP to oznámil Suma Chakrabarti, prezidentEvropské banky pro obnovu a rozvoj(EBRD), která projekt vede. "Jde o velmi významný krok ve snaze o likvidaci následků nejhorší jaderné katastrofy světa," prohlásil. SouvisejícíStín Černobylu tehdy a teď. Obrazy z města, které příliš pozdě evakuovali28 fotografií Východní část příkrovu váží přes 5300 tun. Celý sarkofág bude vážit 29 tisíc tun, bude vysoký 108, dlouhý 150 a široký 257 metrů. Po dokončení bude přesunut nad budovu, jež nyní slouží jako kryt čtvrtého bloku černobylské elektrárny. Tamní reaktor explodoval 26. dubna 1986, od té doby ale v betonovém krytu vznikla řada trhlin. Nový kryt přijde na 1,5 miliardy eur a expertům umožní zlikvidovat zničený reaktor a odstranit radioaktivní odpad.


KLDR vyšle na olympiádu delegaci. Na historické schůzce se Soulem dohodli i vojenskou horkou linku

Ve vesnici Pchanmundžom na nejstřeženější hranici světa se po více než dvou letech sešly delegace ze Severní a Jižní Koreje. Pchjongjang/Soul- Na nejstřeženější hranici světa došlo k historickému setkání. Ve vesnici Pchanmundžom se po více než dvou letech sešly delegace ze Severní aJižní Koreje. Pchjongang oznámil, že na zimní olympijské hry, které se budou konat jen 80 kilometrů od hranice v jihokorejském Pchjongčchangu, vyšle svou delegaci včetně sportovců, fanoušků, národního olympijského výboru a umělců. Kromě příslibu zmírnění napětí na poloostrově před blížící se zimní olympiádou, ale znamená navázání dialogu se severním sousedem pro Soul hlavně velkou výzvu. Jihokorejský prezident Mun Če-in už dlouho hledá způsob, jak začít jednat s režimem Kim Čong-una a nenaštvat přitom svého hlavního spojence Donalda Trumpa. Ten zastává tvrdou politiku vůčiKLDR, kterou chce donutit severokorejského vůdce vzdát se jaderného programu. Uvolnění napjatého vztahu a pozdější navázání spolupráce mezi oběma Korejemi by mohly výrazně podrýt přísnésankce. Ty na KLDR uvalila OSN teprve před několika týdny. Společná schůzka, která začala v 10 hodin místního času (2.00 SEČ), se měla týkat především možnosti účasti severokorejských sportovců na zimních olympijských hrách, které se budou konat od 9. do 25. února. Dopředu však nikdo netušil, co dalšího si od ní Pchjongjang slibuje. Jižní Korea naopak měla připravený seznam témat, která v Pchanmundžomu chtěla otevřít. Kromě blížící se olympiády to bylo setkání rodin rozdělených během války a navázání dialogu se severokorejskou armádou. Obě země po schůzce oznámily, že se dohodly na obnově vojenské horké linky. Komunikace na lince, která zajišťuje naléhavé spojení mezi armádami obou zemí, by měla začít ve středu, napsala agentura Reuters. "Pro jih je klíčové nepřekročit tenkou hranici a nepoškodit sankce OSN," citovala agenturaBloombergprofesora z Korejské národní diplomatické akademie Shina Beomchula. "Sever se může pokusit na seznam přání přidat například humanitární pomoc nebo ekonomickou spolupráci," zvažoval možnosti. Washington vidí ve snaze Pchjongjangu navázat dialog důkaz, že sankce fungují. Výrazný zlom ve vztazích obou Korejí ale USA neočekávají. Žádnému jihokorejskému prezidentovi se zatím nepodařilo přesvědčit KLDR, aby zastavila svůj jaderný program. V Jižní Koreji podleNew York Timesrostou obavy, že navázání bližšího kontaktu hlavně po hospodářské stránce by znamenalo hození lana severokorejskému režimu, který se okolní svět snaží pomocí sankcí oslabit. Jenže stejnou nejistotu v Jihokorejcích vzbuzuje i současná hlava jejich tradičního spojence. Amerického prezidenta Donalda Trumpa mnohá světová média označila za nepředvídatelnějšího politika, než jakým je severokorejský vůdce. Napjatá situace na poloostrově se během posledního roku dostala do historicky kritického bodu. Právě z toho důvodu se prezident Mun Če-in tolik snažil zahájit dialog. Se stupňující se intenzitou testování severokorejských balistických střel se podle něj zmenšuje prostor vyjednávání. Analytici, kteří kritizují otevřený přístup Mun Če-ina, upozorňují, že Kim Čong-unovi se nedá věřit. Severokorejský diktátor se může jen pokoušet získat čas, než vyvine svou mezikontinentální střelu, a mezitím zmírnit dopad sankcí na svou zemi. "V roce 2018 Severní Korea pravděpodobně využije zlepšení vztahů s jihem k odvrácení sankcí a tlaku. Olympijské hry v Pchjongčchangu využívá k tomu, aby mohla svůj přístup zrealizovat," cituje New York Times z analýzy Kim Čong-unova novoročního projevu, kterou vypracoval Korejský institut pro národní sjednocení. Podle ní severokorejský vůdce ví o touze svého jihokorejského protějšku zmírnit napětí mezi oběma zeměmi. Vnímá ji jako slabost a využívá ji k podrývání aliance mezi Jižní Koreou a USA. Poslední rozhovory na vysoké úrovni mezi Jižní a Severní Koreou se konaly v prosinci 2015 ve společné průmyslové zóně Kesong. Skončily tehdy bez dohody a program schůzky nebyl nikdy zveřejněn. Od té doby KLDR pokračuje navzdory sankcím Rady bezpečnosti OSN ve svém jaderném a raketovém zbrojním programu. Loni Severní Korea uskutečnila svou šestou, doposud nejsilnější jadernou zkoušku a provedla tři testy mezikontinentálních balistických raket.


V jadrovej elektrárni v Belgicku odstavili za 72 hodín dva reaktory

O bezpenos si robia starosti najmä v nemeckej spolkovej krajine Severné Porýnie-Vestfálsko. BRUSEL. Dva reaktory belgickej jadrovej elektrárne Tihange museli odstavi v priebehu uplynulých 72 hodín. U v stredu dolo k odpojeniu reaktora .1 kvôli pokodeniu objektu v nejadrovej asti zariadenia pri stavebných prácach. Jeho opätovné uvedenie do prevádzky sa oakáva v noci na pondelok.SkryVypnú reklamulánok pokrauje pod video reklamouSkryVypnú reklamulánok pokrauje pod video reklamou V piatok skoro ráno odpojili i reaktor Tihange 2, priom príina problému v parnom generátore na poháanie turbín zatia nie je známa. Vyiada si vak zásah v konvennej asti zariadenia, uviedla hovorkya prevádzkovatea Engie Electrabel pre tlaovú agentúru DPA. Reaktor Tihange 3 by pri tom od zajtra mal by asi mesiac mimo prevádzky kvôli rutinnej údrbe. O bezpenos spomínaného zariadenia, ktoré leí v okolí východobelgického mesta Liége a teda asi 70 km od západonemeckého Aachenu, si robia starosti predovetkým v nemeckej spolkovej krajine Severné Porýnie-Vestfálsko. Loading


Trump titkos kiberháborút örökölt Észak-Korea ellen

Észak-Korea atomprogramja az egyik legfélelmetesebb dolog a jelenlegi világpolitikában. Az, hogy Nagaszaki óta senki nem vetett be a világon katonai akcióban nukleáris fegyvert, annak köszönhető, hogy a hidegháború legélesebb pillanataiban is maradt annyi józanság a világ vezetőiben, hogy belegondoljanak: mindenki rosszul jár, ha nekiállnak kölcsönösen atombombát szórni a másik fejére. A világon senki nem tudja, hogy ugyanez a józanság megvan-e Kim Dzsongunban, és vajon mit fog tenni, ha működő, élesben, nagy távolságra bevethető atomfegyvert kap a kezébe. És ez a kockázati tényező találkozik most a végtelenül nárcisztikus és kiszámíthatatlan új amerikai elnökkel, Donald Trumppal. Kövesse az Indexet Facebookon is! Obama elnök három éve utasította a Pentagont, hogy indítsanak kiberháborút Észak-Korea ellen, és az elektronikus hadviselés minden lehetséges eszközét bevetve szabotálják az ország összes nukleáris és rakétakísérletét -robbantotta a bombahírtnéhány napja a New York Times, hozzátéve, hogy a titkos háború technikai részleteit nemzetbiztonsági okokból nem közlik. A dolgot azóta sem sietett cáfolni sem a Fehér Ház, sem a Pentagon, ami arra utal, hogy a lap információi megbízhatóak lehetnek, és tényleg a legfelsőbb szintekkel egyeztettek megjelenés előtt. (Vagy pont ezt akarják elhitetni a világgal és Kim Dzsongunnal, de ebben inkább most ne bonyolódjunk bele.) Mindenesetre a sztorival szépen egybevág, hogy az észak-koreai rakétatesztek az utóbbi években egészen bődületes,88 százalékos kudarcaránnyal dolgoznak(szemben például a nagyon hasonló technológiát használó oroszok 13 százalékos adatával), és maga Kim Dzsongunrendelt eltavaly ősszel vizsgálatot egy félresikerült teszt után, szabotázsra gyanakodva. Ki is végeztek pár magas rangú tisztviselőt, de valószínűleg sosem fog kiderülni, hogy kémek voltak-e, vagy csak rájuk esett a bűnbak szerepe. Hogy az amerikaiak képesek ilyesmire, az nagyjából azóta nem kérdés, hogy a Stuxnet vírussal szétverték az iráni atomprogram alapját jelentő urándúsító centrifugákat. Ez volt 2010-ben, azóta hét évet fejlődött a kiberhadviselés. Ki tudja, milyen vírusokat juttattak be az észak-koreai katonai hálózatokba, a rakétakilövő platformok vezérlő szoftvereibe, vagy akár a rakéták elektronikájába. Kiberhadviselésben egyébként Észak-Korea is komoly fenyegetést jelent, hozzájuk kötik például a Sony feltörését még 2014-ből. De ennél is ijesztőbb az amerikai védelmi minisztérium friss, idén februári kiberfenyegetettségi jelentése (PDF), ami kerek-perec leírja, hogy az észak-koreai katonai hekkerek kritikus sérülékenységeket találhatnak alapvető amerikai infrastruktúrákat irányító rendszerekben, mint az energiaellátás, vagy közlekedés-irányítás. A kiberháború két ok miatt fekszik nagyon Észak-Koreának: Ehhez vegyük hozzá, hogy az internet infrastruktúrája elég törékeny; néhány napja egyvéletlen elírás miattállt le az Amazon szerverszolgáltatása, és azzal a fél web. Ha az észak-koreaiak nagyon oda akarnak csapni az internetnek úgy általában, az mindenkinek fájni fog, csak nekik nem. Atomot nekünk! Észak-Korea nagyjából azóta vágyik atomfegyverre, hogy az amerikaiak azzal fenyegették meg őket a koreai háborúban, még az ötvenes években. Jó sokat kellett várni, hogy ennek valami kis realitása legyen, de a kilencvenes években, a Szovjetunió összeomlása után egy csomó volt szovjet tudós és mérnök leszerződtetésével elérhető közelségbe került először a saját hordozórakéta, aztán később maga az atomfegyver kifejlesztése is. Mire 2011-ben Kim Dzsongun hatalomba lépett, az ország már milliárdokat keresett azzal, hogy a rövid és közepes hatótávolsági szovjet Scud-rakéták észak-koreai klónjait, aHwasong-sorozat darabjaitadta el százszámra közel-keleti államoknak. És ami ennél is fenyegetőbb: 2006-ban megtörtént az első észak-koreai kísérleti atomrobbantás, amit azótamég négy követett. Az országnak ma 10-20 bombára elég radioaktív nyersanyaga lehet a becslések szerint. A dolog akkor kezdett el igazán ijesztővé válni, amikor 2013-ban egy katonai parádén bemutatták aKN-08-asinterkontinentális ballisztikus rakétát, ami a szovjetR27-es, eredetileg tengeralattjárókra tervezett rakétarendszerre épül, és elvileg akár 12 ezer kilométer is lehet a hatótávolsága. Ebbe már simán belefér az USA, nyugati part, keleti part, minden. Ez volt az a pont, amikor Obama kiadta az utasítást a Pentagonnak, hogy tegyenek meg mindent, hogy a parádékon mutogatott, nyilván működésképtelen replika ne jusson el addig, hogy igazi robbanófejjel tudjon útnak indulni. A kiberháborús készülődés mellémegerősítettéka Kalifornia és Alaszka partjaira telepített rakétaelhárító rendszereket is. A Wikileaks-botrányban napvilágot látott diplomáciai üzenetek szerint az amerikaiak már 2009-ben erősen paráztak attól, hogy Észak-Koreának sikerül működőképes nagy hatótávolságú rakétát és nukleáris robbanófejet eszkábálniuk. És ezzel jutunk el 2016 késő őszéig, az óceán egyik partján Kim Dzsongun által felpörgetett észak-koreai rakétaprogram első két – egyébként kudarcba fúlt – KN-08-as tesztjével, a másikon meg a Donald Trump által megnyert elnökválasztásig. Újév napján aztán Kim Dzsongunbejelentette, hogy az országa nagy hatótávolságú, az amerikai partokat is elérni képes nukleáris rakéta tesztjére készül. Nem fog megtörténni! – válaszolt Trump a szokásának megfelelőenTwitteren. Aztán félig-meddig mégis megtörtént: március elején Észak-Korea négy ballisztikus rakétátlőtt kiegy újabb teszten, amelyek japán partjaitól mindössze 300 kilométerre csapódtak a tengerbe. Ami Dél-Koreában és Japánban elég az ENSZ biztonsági tanácsa előtti tiltakozáshoz és pánikhoz, de ez az 1000 kilométeres hatótáv Amerikából nézve még mindig elég kicsi. Csak hogy érzékeljük a távolságokat: a legközelebbi amerikai territórium Guam úgy 3500, Alaszka közel 5000, Hawaii 7500, a nyugati part északi csücskében Seattle 8000 kilométerre van Észak-Koreától. Itt tartunk most, és senki nem tudja, mi lenne a jó, vagy legalábbis legkevésbé rossz következő lépés. Észak-koreai atomfegyver. SAD! A New York Times forrásai szerint amikor Obama átadta a hatalmat Trumpnak, a szűk körű nemzetbiztonsági megbeszélésen Észak-Koreát említette neki, mint a következő négy év legsúlyosabb megoldandó problémája. A gond az, hogy ebben a helyzetben csak különböző mértékben és módon rossz megoldások vannak. Obama kiberháborúja elég hatékonyan lassítja az észak-koreai atomprogramot, de önmagában nem megoldás, ahogy a Stuxnet is csak időt nyert Iránban, míg sikerült gazdasági szankciókkal diplomáciai útra terelni a megoldást. Trump megpróbálhat tárgyalni Kim Dzsongunnal, hogy függessze fel a nukleáris teszteket, de hát az ilyesminek eddig sem volt sok eredménye. Kínát lehetne még bevonni a tárgyalásokba, mint az észak-koreai gazdaságot és a rezsimet lélegeztetőgépen tartó külső hatalom – és az hogy Kína nemrégváratlanul leállítottaaz észak-koreai szénimportját, akár ilyesmire is utalhat. Maga Trumpazt nyilatkoztaa CNN-nek, hogy kínaiaknak totális kontrolljuk van Észak-Korea fölött, és ha nem oldják meg az észak-koreai problémát, hát, az USA nagyon meg tudja keseríteni Kína életét a világkereskedelemben. Aztán hogy a kínai kormány nyílt fenyegetése és zsarolása egy ilyen éles helyzetben mennyire bölcs stratégia, majd elválik. Ha ez nem jön be, Trump megpróbálkozhat még az amerikai atomfegyverek visszatelepítésével Dél-Koreába (25 éve vonták ki őket), vagy megtámogathatja Dél-Koreát a saját atomfegyver kifejlesztésében - el lehet képzelni, milyen frusztrációt szülne ez a kínai és az orosz vezetésben. És végtére is nem mondható megnyugtató megoldásnak az sem, hogy két ideges atomhatalom néz egymással farkasszemet a Koreai-félszigeten. Amiből az egyiknek alig van vesztenivalója. Végül ott alegdurvább megoldás: odamenni, és katonai csapásokkal kiiktatni az atomprogram fontos létesítményeit, opcionálisan a diktatúra vezetőivel együtt. Ez nyilván iszonyú kockázatos, és beláthatatlan következményekkel járhat, ha bármi rosszul sül el (de igazából az is, ha minden jól). Ne feledjük, 25 millió, generációk óta agymosott, és az aktuális Kedves Vezetőt istenként imádó emberről beszélünk, és a világ legnagyobb, tartalékosokkal együtt 7,5 millió katonát számláló hadseregéről. Aminek nem kizárt, hogy van hagyományos atomfegyvere, a legrosszabb esetbenakár 10-20 is. A határ túloldalán alig 50 kilométerre meg ott van Szöul, 25 millió civillel. Viszont Trump habitusához pontosan ez passzolna legjobban. Az új elnök mérhetetlenül nárcisztikus, imádja a látványos, nagyszabású dolgokat, és a legfontosabb célja bekerülni a történelemkönyvekbe, mint az ember, aki újra naggyá tette Amerikát. A mexikói fal vagy aMars-expedícióbelengetése is részben ezt szolgáló PR-mutatvány, és elég csábító póz lehet számára az is, hogy az elnök, aki végre elintézte Észak-Koreát. A borzalmas, és embertelen diktatúrát, ami mellett lassan fél évszázada szemlesütve és szégyenkezve elnéz a világ, de nem tesz semmit. Borítókép: Donald Trump amerikai elnök gúnyrajzaival és „Nemet mondunk a THAAD-ra, igent a béketárgyalásokra” jelentésű feliratokkal tüntetnek James Mattis, a Trump-kormányzat védelmi minisztere és Hvang Kjo Ahn ideiglenes elnök szöuli találkozója ellen a főváros kormányzati negyedében 2017. február 2-án, Mattis kétnapos látogatása idején. Fotó: MTI/EPA/Ian Langsdon A terepszemle közben nekihajtottak egy fának. Dél-Korea felajánlására pedig nem is reagáltak. A volt diplomata azt is közölte, miről tárgyalna Phenjan Washingtonnal. 5 könyvTöbb mint 600 meghökkentő, érdekes és tanulságos történet! Kövesse az Indexet Facebookon is!


Budú vo vojne na Ukrajine pouité jadrové zbrane? Estónske tajné sluby prili s odpoveou!

Pouitie taktických jadrových zbraní vo vojne na Ukrajine je "nepravdepodobné" z dôvodu, e by mali nízku vojenskú efektivitu, uviedli v stredu estónske tajné sluby vo výronej správe. TASR správu prevzala z britského denníka The Guardian. éf estónskych tajných sluieb Kaupo Rosin napísal, e Rusko má stále dos zbraní, munície i vojakov na vedenie vojny na Ukrajine, ich nedostatok poda neho zatia nehrozí."Zatia majú stále dostatok paliva na udranie vojnovej mainérie v chode... Rusku tak skoro nedôjde potrava pre delá, výzbroj zo sovietskej éry ani propagandou vyvolaný imperializmus,"citovala jeho vyjadrenie britská spravodajská stanica Sky News. Británia v ase Zelenského návtevy oznámila svetu novinku: Toto sa Rusku pái nebude! Británia v ase Zelenského návtevy oznámila svetu novinku: Toto sa Rusku pái nebude! Rosinove slová sú v kontraste s vyhláseniami iných západných predstaviteov vrátane riaditea britských tajných sluieb GCHQ Jeremyho Fleminga, ktorý vlani v októbri povedal, e Rusku vo vojne na Ukrajine oraz vämi dochádza munícia. "Zdá sa, e Putin stále verí, e as bude hra v prospech Ruska... a bude môc Ukrajinu 'dobombardova' a k rokovaciemu stolu."uviedli estónske tajné sluby. Odváne slová europoslankyne: Maarsko je hrozbou pre Európsku úniu! Odváne slová europoslankyne: Maarsko je hrozbou pre Európsku úniu! Napísali tie, e výzva, ktorú Rusko aj naalej predstavuje, iba zdôrazuje potrebu, aby západní spojenci pokraovali v podpore Ukrajiny. Monos vojenského konfliktu medzi Severoatlantickou alianciou a Ruskom by sa zvýila, keby Moskva na Ukrajine dosiahla svoje ciele, píe sa v správe."Víazstvo Ukrajiny vo vojne proti Rusku by preto zlepilo aj regionálnu bezpenos,"dodali tajné sluby. Ukrajina predpovedá alie krvavé kroky nepriatea: o plánuje Rusko v krajine vykona? Ukrajina predpovedá alie krvavé kroky nepriatea: o plánuje Rusko v krajine vykona?


Atomowa tajemnica III Rzeszy. Brawurowa akcja komandosów

Pokonali zamarzniętą rzekę i strome zbocza wąwozu. Weszli do strzeżonej fabryki, nie oddając nawet strzału. Choć na dobrą sprawę nie byli nawet wojskowymi, zrealizowali jedną z najbardziej brawurowych misji całej wojny. Joachim Rønneberg i Kasper Idland ledwie przecisnęli się przez wąski kanał z kablami elektrycznymi. Teraz byli już w fabrycznej sali. Nagle zobaczyli technika, który siedział przy biurku. Nie miał okularów, więc przez chwilę nawet nie dostrzegł, że wyrastają przed nim intruzi i mierzą doń z pistoletu. Pracownik na szczęście okazał się Norwegiem – w zakładach Norsk Hydro, pomimo okupacji, nadal większość personelu stanowili miejscowi. Intruzi powiedzieli technikowi, że jeśli będzie ich słuchać, nic mu się nie stanie – i nie kłamali. "Jesteśmy brytyjskimi żołnierzami" – dodał Rønneberg. To akurat nie była prawda – po prostu pracownik zakładów miał potem powiedzieć Niemcom, że sabotaż przeprowadzili właśnie Brytyjczycy. Przypadkowy "zakładnik" ostrzegł ich jeszcze życzliwie, że powinni uważać, bo pod którymś ze zbiorników doszło do wycieku żrącego ługu.Rønneberg i Idland musieli przystąpić do pracy ostrożnie – ale i bez zwłoki. Cel mieli teraz na wyciągnięcie ręki. Gdyby porównać ten moment do filmowej sceny, zobaczylibyśmy dwóch bohaterów "Dział Nawarony", którzy właśnie przedostali się do serca twierdzy wroga i widzą dwie potężne lufy niemieckich dział, wymierzone w morze. Pozostaje "tylko" niepostrzeżenie podłożyć ładunki wybuchowe – i uciec. Rønneberg i Idland mieli przed sobą coś mniej spektakularnego niż działa: dwa rzędy cylindrów-elektrolizerów, w sumie 18 urządzeń wysokich na jakieś półtora metra, oplecionych kablami i inną aparaturą.Zaczęli do nich przytwierdzać materiały wybuchowe – półmetrowe, podłużne kawałki nitrocelulozy. Nagle rozległ się dźwięk tłuczonej szyby. Niemcy! – pomyślał Idland. Poderwał się, podniósł pistolet maszynowy i pociągnął za spust. Jego thompson się zaciął. Dotąd wszystko szło, jak trzeba. Teraz wydawało się, że ułamki sekund dzielą komandosów od katastrofy misji, która – jak uważali przełożeni – mogła zmienić bieg całej wojny. Celem operacji "Gunnerside" było bowiem zniszczenie zapasów tzw. ciężkiej wody oraz sprzętu do jej produkcji. Alianci mieli poważne powody do przypuszczeń, że jest to niezbędny składnik niemieckiego programu skonstruowania bomby atomowej. Przypomnijmy: to niemieccy naukowcy (Otto Hahn i Fritz Strassmann) jako pierwsi odkryli, że jądro uranu ulega rozszczepieniu pod wpływem bombardowania neutronami.Jeszcze przed wybuchem II wojny światowej fizycy i chemicy z paru różnych krajów zrozumieli wagę tego odkrycia: czyniło ono możliwym stworzenie nowej broni o nieznanej dotąd sile. Reszta tekstu pod materiałem wideo Hitlerowskie Niemcy też taką możliwość dostrzegły. Pozbyły się wprawdzie wielu naukowców, głównie żydowskiego pochodzenia – ale Rzesza wciąż miała do dyspozycji grupę zdolnych uczonych, gotowych taki projekt realizować (czego przykładem mógł być słynny Werner Heisenberg). Pierwszym etapem musiał być wszakże reaktor atomowy. W takim urządzeniu ciężka woda mogłaby pełnić rolę tzw. moderatora – czyli substancji służącej do spowalniania neutronów. Upraszczając: do kontroli nad reakcją rozszczepienia. Ciężka woda, którą do własnych badań pozyskiwali Brytyjczycy i Francuzi, pochodziła z Norwegii. Fabryka tej substancji – jedyna w Europie – działała od początku lat 30. w Vemork. Była częścią olbrzymiego kompleksu, na który składała się przede wszystkim hydroelektrownia oraz fabryka nawozów sztucznych. Po wybuchu wojny, a zwłaszcza w obliczu hitlerowskiej inwazji na Danię i Norwegię, francuski wywiad zaczął przemycać z Vemork zapasy ciężkiej wody. 180 kg tej substancji zdmuchnięto Niemcom sprzed nosa, i to już w trakcie ich inwazji na Francję. Norwegia – a wraz z nią: fabryka w Vemork – dostała się jednak pod okupację. Alianci mogli wtedy tylko spekulować, jak bardzo wspomoże to nuklearne wysiłki Niemców. Szczęście w nieszczęściu: wielu Norwegów, z królem Haakonem VII na czele, uszło z okupowanej ojczyzny do Anglii. Był wśród nich Leif Tronstad – człowiek, który przez poprzednie kilka lat był ważnym inżynierem w fabryce Norsk Hydro i brał udział w produkcji ciężkiej wody. Tronstad był też oficerem norweskiej armii – i zamierzał współpracować zarówno z brytyjskim SOE (Kierownictwo Operacji Specjalnych, wspierające ruchy oporu w okupowanej Europie), jak i z krajowym podziemiem. Miało ono swoją komórkę także w fabryce i dzięki temu Tronstad był na bieżąco informowany, co się tam dzieje. W 1942 r. Tronstad przedstawia Brytyjczykom pomysł storpedowania niemieckiej produkcji ciężkiej wody. Churchill wydaje zgodę. RAF myśli o nalocie, ale cel jest niezwykle trudno dostępny dla precyzyjnego ataku z powietrza. Z kolei masowe bombardowanie, jak twierdzą Norweg, może nie zniszczyć celu kryjącego się w potężnym betonowym gmachu. Przyniesie za to olbrzymie straty wśród okolicznej ludności cywilnej. Idealny scenariusz to dostać się po cichu do fabryki, wysadzić co trzeba, uciec. Wyjście jest tylko jedno: oddział specjalny. Pierwsze podejście kończy się klęską – szybowce horsa, które transportują na miejsce grupę komandosów, rozbijają się przy lądowaniu. Ludzie, którzy uchodzą z życiem ze zderzenia, zostają wybici przez Niemców. Co gorsza: ci ostatni znajdują u niedoszłych sabotażystów mapy misji. O żadnym zaskoczeniu nie może już być mowy, bo hitlerowcy wiedzą, co stanowi cel. "Już przed tragedią pierwszej wyprawy, a zatem bez uczuciowego zaangażowania, postanowiliśmy, że fabryka ciężkiej wody musi zostać zniszczona. W czasie wojny trzeba się liczyć z ofiarami, jeśli zatem mieliśmy rację, decydując się na pierwszy rajd, to mamy prawdopodobnie rację, domagając się drugiego" – relacjonował jeden z wysokich oficerów brytyjskiego wywiadu. W tej następnej misji Tronstad chciał już wziąć udział osobiście.Zwierzchnicy wyperswadowali mu, że jest niezbędny – ale uznał, że stanie na głowie, by tym razem się powiodło.Znał fabrykę jak własną kieszeń, więc kolejni ochotnicy musieli się dokładnie zapoznać z planami kompleksu. Na czele oddziału miał stanąć 23-letni Joachim Rønneberg. W niektórych aspektach jego ludzie nadawali się do zadania świetnie. Pochodzili z tamtych stron i znali okolicę. Np. zastępca Rønneberga przed wojną pracował jako przewodnik górski, co miało się okazać bezcennym atutem. Z drugiej strony: tych paru mężczyzn nie było zawodowymi wojskowymi. SOE musiało im zafundować krótkie a intensywne szkolenie – nie tylko z podstaw, ale i z orientacji w terenie, wspinaczki, zasad dywersji, posługiwania się materiałami wybuchowymi itp. Sześcioosobowy oddział Rønneberga wylądował na spadochronach 16 lutego – daleko od niemieckich posterunków, za tow "największym, najbardziej odosobnionym i najdzikszym obszarze górskim w północnej Europie",jak wspominał Knut Haukelid, jeden z uczestników tej wyprawy. Pod białymi kombinezonami mieli brytyjskie mundury. Oprócz tego m.in.: narty, prowiant, krótkofalówki i rzecz jasna materiały wybuchowe, przygotowane przez Tronstada. Zestawów było 18 – po jednym na każdy elektrolizer. Każdy z Norwegów miał też ampułkę z cyjankiem, której miał użyć, gdyby groziło mu schwytanie. Oddział na starcie przetrwał straszliwą burzę śnieżną. Spotkał się z czwórką Norwegów z oddziału rekonesansowego, który lądował na tym terenie jeszcze przed pechową misją szybowców. Poprzednicy byli wygłodzeni i słabi, trzeba ich było dosłownie dokarmiać. Jeden z ludzi wrócił ze zwiadu z wieściami: Niemcy zaminowali drogi prowadzące do fabryki. Na pobliskim moście wiszącym postawiono wartowników. Okolicę usiano posterunkami i stanowiskami karabinów maszynowych. Na właściwą misję Norwegowie wyruszyli 27 lutego.Nawet na tych, którzy znali okolicę, widok fabryki zrobił spore wrażenie: leżała nad głębokim wąwozem, "jak średniowieczny zamek", a na zboczu nad nią pięły się po trzystumetrowym zboczu kanały doprowadzające do niej wodę. Norwegowie rozbili obóz w niewidocznym miejscu. Potem podjęli morderczy wysiłek: podczas bezksiężycowej nocy, mimo wyjącego wiatru i padającego śniegu, zeszli w dół stromego wąwozu, pokonali zamarzniętą rzekę, a następnie wdrapali się po drugim zboczu wąwozu, jeszcze bardziej stromym. Tam akurat Niemcy nie wystawili straży – wyszli z racjonalnego skądinąd założenia, że nikt nie podjąłby próby dostania się do fabryki taką "drogą". A już na pewno nie przy takiej pogodzie. Komandosi zjedli trochę czekolady. Ruszyli z pozycji wyjściowych pół godziny po północy: przecięli nożycami łańcuch na bramie i przez nieużywany tor kolejowy weszli na teren fabryki. Podzielili się na dwie grupy. Jedna miała stanowić osłonę – zaczaiła się z odbezpieczoną bronią przy kwaterach Niemców. Druga miała wykonać właściwe zadanie. Wejście do sali elektrolizy było zamknięte. Rønneberg wiedział od Tronstada, że można się przecisnąć do środka przez wąziutki kanał z przewodami, więc on i Idland wybrali tę drogę. Byli już w środku, zakładali ładunki – i wtedy pękła wspomniana na wstępie szyba. To mógł być początek katastrofy tej misji. Ale broń Idlanda nie wypaliła – i całe szczęście. Bo przez okno próbowali się dostać nie Niemcy, ale reszta grupy, która nie mogła znaleźć innego wejścia. Wszyscy odetchnęli z ulgą – ale ledwie na moment, bo przecież strażnicy i tak mogli się pojawić w każdej chwili. Nie jest jasne (relacje są rozbieżne), czy zapalniki ustawiono na 30 sekund, czy na dwie minuty – ale Haukelid, który czekał na zewnątrz z peemem gotowym do strzału, wspominał, że wszystko to trwało nieskończenie długo. To, co usłyszał, niemal go zawiodło – wybuch był "zadziwiająco słaby, niewielki", zabrzmiał raczej jak stłumione łupnięcie."Czy po to, żeby coś takiego nastąpiło, zrobiliśmy ponad tysiąc mil?" – wspominał. Brak spektakularnej eksplozji zadziałał jednak na korzyść sabotażystów. Niemcy zrazu w ogóle nie wiedzieli, co się stało. Pojawił się jakiś pojedynczy wartownik, ale chyba wziął tajemniczy dźwięk za przypadkowy wybuch miny. Komandosi nie oddali ani jednego strzału. Nie ucierpiał też żaden z nich ani nikt z personelu fabryki – ku zadowoleniu Tronstada, któremu bardzo na tym zależało. Nim ogłoszono alarm, komandosi uszli tą samą drogą, którą się do zakładów dostali.Zagrali na nosie trzem tysiącom Niemców, których posłano za nimi w pościg. Część grupy przedostała się na nartach do Szwecji, część udała się do Oslo, a inni pozostali w regionie, by kontynuować działalność w ruchu oporu. Wszystkie ładunki zadziałały: pół tony tak ważnej dla Niemców ciężkiej wody po prostu spłynęło do ścieków. Zdołali oni parę tygodni później postawić fabrykę na nogi, ale samo wznowienie produkcji trwało znacznie dłużej, bo był to proces wymagający ustabilizowania. Alianci kolejnym razem nie mieli już skrupułów – tym bardziej że kolejna równie chirurgiczna operacja nie wchodziła w grę.W listopadzie 1943 r. nad Vemork posłano amerykańskie ciężkie bombowce. Potężne naloty wyrządziły mniej szkód niż można by się spodziewać (tak jak przewidywał Tronstad), ale przekonały Niemców, że kolejne bombardowania są kwestią czasu. Niemcy uznali więc, że produkcję ciężkiej wody i jej zapasy trzeba przenieść. Rozmontowali instalacje, by posłać je wagonami do Rzeszy. Cały ten ładunek nie zdołał opuścić Norwegii. Gdy w lutym 1944 r. wypłynął na pokładzie promu na jezioro Tinn, pod stępką jednostki eksplodowała bomba podłożona przez norweski ruch oporu (maczał w tym palce Knut Haukelid). Prom poszedł na dno – i to tak głębokie, że żadnego ładunku nie dało się już zeń wydobyć. Tak czy inaczej wiele wskazuje na to, że w tamtym momencie hitlerowski program atomowy był już spisany na straty.Warto odnotować, że jeszcze na początku 1943 r. szefowie amerykańskiego projektu Manhattan mieli powody do obaw, że Niemcy zbudują bombę przed nimi.Za to już pod koniec tamtego roku dla Roberta Oppenheimera i jego współpracowników z Los Alamos było jasne, że Niemcy odpadły z tego wyścigu. Hitler znalazł innąWunderwaffe –ale i ona nie mogła już odmienić losów wojny. Joachim Rønneberg pozostał w norweskim ruchu oporu i do końca wojny brał jeszcze udział w szeregu akcji sabotażowych. Dostał najwyższe państwowe odznaczenie: Krzyż Wojenny, a także szereg innych orderów od państw alianckich. Leif Tronstad,spiritus movenscałej tej brawurowej operacji, nie dożył końca wojny. Człowiek, któremu tak zależało na ochronie norweskich cywilów i infrastruktury, zginął podczas właśnie takiej misji (próbował zapobiec niszczeniu fabryk i elektrowni podczas wycofywania się Niemców z Norwegii). Nie sposób odpowiedzieć jednoznacznie na pytanie, do jakiego stopnia operacja "Gunnerside" – czyli właśnie uderzenie na fabrykę Hydro Norsk – sparaliżowała niemieckie koncepcje budowy broni nuklearnej.Ale nawet abstrahując od jej dalekosiężnego skutku, wypada uznać, że był to jeden z najbardziej imponujących aktów sabotażu podczas całej wojny. Możliwe zresztą, że największy komplement dla organizatorów i uczestników operacji "Gunnerside" wygłosił… Niemiec. Kiedy bowiem generał von Falkenhorst, dowódca kontyngentu okupacyjnego Wehrmachtu w Norwegii, zapoznał się z przebiegiem i skutkami misji Norwegów, powiedział:"Najlepiej zorganizowana akcja, jaką kiedykolwiek widziałem".


O stavbě nejméně dvou jaderných bloků rozhodne nynější vláda, míní Síkela. Nabídky dostane v dubnu

Ještě nynější vláda rozhodne o tom, že se v Česku postaví nejméně dva nové jaderné bloky, je přesvědčen ministr průmyslu a obchodu Jozef Síkela (STAN). Řekl to deníku Právo. Nabídky podle něj ukazují, že je správné postavit dva, nebo čtyři bloky.„Jsem pevně přesvědčen o tom, a všechno směřuje k tomu, že ještě tato vláda zasmluvní minimálně dva reaktory,“ řekl deníku. Česko v současné době připravuje stavbu jaderných reaktorů.Původně byl vypsán tendr na stavbu jednoho bloku v Dukovanech, k čemuž předložily nabídky společnosti EDF, KHNP a Westinghouse. Součástí nabídek byly i nezávazné opce na další reaktory.Po analýze nabídek vláda letos v lednu vyzvala společnosti EDF a KHNP k předložení závazných nabídek ke stavbě až čtyř nových reaktorů v Dukovanech a Temelíně. Čas mají firmy do poloviny dubna.Westinghouse v soutěži nepokračuje. Smlouva s vybraným dodavatelem by měla být podepsána na přelomu let 2024 a 2025 a první reaktor by měl být spuštěn v roce 2036


Rendszeres atomerőműtesztek lesznek

Kövesse az Indexet Facebookon is! A világ gazdaságilag legfejlettebb hét országa és Oroszország (G8) csütörtökön megegyezett abban, hogy rendszeres biztonsági teszteket végez atomerőműveiben - jelentette be Angela Merkel a G8 deauville-i találkozójának első napján. A német kancellár szerint az Európai Unió kritériumrendszerét kellene nemzetközi szintre emelni. Az EU kedden jutott megegyezésre azzal kapcsolatban, hogy milyen szempontok szerint ítélje meg 143 aktív reaktorának ellenálló képességét a természeti katasztrófákkal vagy az emberi mulasztásokkal szemben. A nukleáris biztonságra vonatkozó szabályok szigorítására a fukusimai japán atomkatasztrófához hasonló balesetek elkerülése érdekében van szükség. Kövesse az Indexet Facebookon is!


Aszódi Attila: Az is lehet, hogy soha többet nem lehet használni az Északi Áramlatot

Aszódi Attila a zaporizzsjai atomerőmű orosz tulajdonba vételéről és az Északi Áramlatról is beszélt. Kövesse az Indexet Facebookon is! Az orosz elnök szerdán elrendelte a zaporizzsjai atomerőmű orosz tulajdonba vételét. „Meglehetősen aggályos az egész ügy, lábon ellopni egy atomerőművet, erre még nem volt példa” – kommentálta a hírt a Spirit FM Aktuál című műsorában Aszódi Attila, a paksi atomerőmű bővítéséért felelős korábbi kormánybiztos. Hosszan fognak vitatkozni az egész folyamatról, hiszen ez az elcsatolt területek közé tartozik, bár azt is látni a hírekben, hogy nem világos, hol vannak az elcsatolt területek határai, ennek a jogalapját Ukrajna vitatni fogja, a nemzetközi közösség pedig nem fogja elfogadni – tette hozzá a szakember, aki szerint az a nagy kérdés, hogy hogyan lehet ezt megvalósítani a kialakított nemzetközi keretrendszerben. Senki nem fogja elismerni „Nukleáris biztonsági engedélyezés szempontból is rettentően pikáns ez a helyzet, hiszen arra nemzetközi előírások vannak, hogy az üzemeltetés feltételei rendelkezésre állnak-e. Kedd estig a létesítmény egészen biztosan ukrán nukleáris biztonsági ellenőrzés alatt állt, és ukrán nukleáris biztonsági hatóság által kiadott engedély szerint működött” – magyarázta a helyzetet Aszódi Attila. Hozzátette: az ukránok nem fogják elismerni, hogy Oroszország elcsatolta ezt a területet és az erőművet, de hogyha ezt elfogadnánk, abból az következne, hogy az orosz hatóságnak át kellene vennie az ellenőrzést. Erre vonatkozóan a szerdán kiadott orosz elnöki rendelet azt mondja, hogy 2028-ig az erőműre, illetve a személyzetre kiadott engedélyek, tehát az ukrán engedélyek érvényesek. Ez egy teljesen abszurd helyzet, hogy akkor Oroszország most 2028-ig elfogadja azokat az engedélyeket, amiket Ukrajna korábban kiadott, akár a létesítményre, akár az üzemeltető személyzetre vonatkozóan – hangsúlyozta a szakember. Az üzemeltetők bizonytalan helyzetbe kerültek, a nemzetközi jog szabályai szerint Oroszországnak per pillanat nincsen joghatósága a területen, ez a bizonytalanság pedig önmagában alapelveket sért – tette hozzá Aszódi Attila. Európa elleni támadás Megtámadták Európát: a szakember azonnal erre asszociált az Északi Áramlatnál történtekkel kapcsolatban – írja azATV. „Ez egy európai energetikai infrastruktúra, egy nagyon fontos alapinfrastruktúra, és ezt az infrastruktúrát támadás érte. Nem tudjuk, hogy ezt a támadást ki követte el, akármilyen irányból jöhetett a támadás, de ez nyilvánvaló, hogy ha négy különböző helyen történik robbanás, és ez működésképtelenné teszi az Északi Áramlat vezeték párját, az biztos, hogy egy szándékos és koordinált támadás volt” – fejtette ki véleményét az energetikai mérnök, hozzátéve, hogy ezen a télen biztosan nem lehet számolni a vezetékkel, de az is előfordulhat, hogy soha többet nem. Minél több időt tölt el Európa az orosz földgázimport csökkentett mennyisége mellett, annál inkább felkészül arra, hogy a jövőben a lehető legkevésbé tegye ki magát újra az orosz földgázimportnak – magyarázta. (Borítókép: A zaporizzsjai atomerőmű 2022. szeptember 1-jén. Fotó: Alexander Ermochenko / Reuters) Kövesse az Indexet Facebookon is!


Srážka ponorek USA a SSSR málem spustila třetí světovou válku, tvrdí odtajněné dokumenty CIA

Svět byl možná mnohem blíž k vypuknutí třetí světové války, než se dosud předpokládalo. Naznačují to nově odhalené informace americké Ústřední zpravodajské služby (CIA). Přeměnu studené války v pořádně žhavý konflikt mohla podle britského deníku Times způsobit srážka jaderných ponorek obou někdejších supervelmocí USA a Sovětského svazu u skotských břehů.Incident, který mohl spustit jaderný konflikt, se stal na podzim roku 1974 u zálivu Holy Loch na jihozápadě Skotska asi 35 kilometrů od Glasgowa. Na základně Holy Loch v té době kotvily americké jaderné ponorky.Když jedna z nich, SSBN James Madison, 3. listopadu vyplouvala, narazila do sovětské ponorky, která tam čekala na své rozkazy. Ještě během roku 1974 začaly v amerických bezpečnostních kruzích kolovat zvěsti o tom, že se někde v Severním moři mohl stát nějaký incident mezi sovětskými a americkými jednotkami. Americké námořnictvo ale incident tehdy odmítlo komentovat.V americké ponorce James Madioson bylo v danou chvíli 16 raket Poseidon s jadernými hlavicemi. Jak upozornil britský expert na jaderné ponorky John Large, na palubě mohl po srážce vypuknout požár, což by podle něj mohlo spustit reakci přítomného plutonia. Podle dánského bezpečnostního poradce Hanse Kristensena dokonce hrozilo, že srážka na palubě vyvolá výbuch, který by následně mohl odpálit i některou z jaderných hlavic.Katastrofa nedozírných důsledkůJe otázkou, co by se dělo po takovém výbuchu. Mírnější variantou by podle Kristensena bylo to, že by na mělkém dně uvízly rozpálené jaderné reaktory, což by mohlo způsobit ekologickou katastrofu tím, že by se uvolněním jaderného materiálu kontaminovaly mělké vody hojně využívané rybáři.O incidentu se svět dozvěděl z přísně tajné depeše, která je mezi 13 miliony stranami odtajněných dokumentů, tvrdí The Times. Ty nedávno na internetu zveřejnila CIA. V roce 1974 depeši tehdejšímu americkému ministrovi zahraničí Henrymu Kissingerovi poslal Brent Scowcroft, bezpečnostní poradce tehdejšího prezidenta Henryho Forda.V dokumentu se kromě už zmíněného popisu kolize píše o tom, že obě ponorky se po srážce vynořily. Sovětské plavidlo ale okamžitě znovu zmizelo pod hladinou. Text dál pokračuje slovy: „Zprávy o škodě nemáme, budeme vás dál informovat."Kubánská krizeAž dosud se za nejvíc krizový moment studené války považovala kubánská krize. V roce 1962 v době extrémního politického napětí mezi Spojenými státy a Sovětským svazem se jedna sovětská jaderná ponorka dostala do situace, kdy si její velitel myslel, že už začala válka.Ponorka neměla možnost spojení s Moskvou a byla v situaci, kdy už mohla odpálit nukleární torpédo. Museli se na tom ale jednohlasně shodnout tři důstojníci. Jeden z nich ale odpálení odmítl. Tím podle bezpečnostních analytiků a historiků nejspíš lidstvo uchránil od zničující jaderné války.


Irán ocenil medailami tím, ktorý sa zaslúil o jadrovú dohodu

Irán udelil medaily cti rokovaciemu tímu, ktorý stál za uzavretím minuloronej dohody Teheránu a svetových mocností o iránskom jadrovom programe. Medailu Za zásluhy získal minister zahraniia Mohammad Davád Zarifa, medailu Za odvahu potom minister obrany Hosejn Dehkán a viceprezident Alí Akbar Saleh, ktorý je zárove éfom iránskeho jadrového programu, uviedla agentúraAP. Historickú dohodu uzatvorili vjúli 2015so iestimi vemocami: USA, Rusko, ína, Británia, Francúzsko a Nemecko. Irán sa zaviazal kobmedzeniu asti svojich jadrových prevádzok a ksplneniu alích podmienok. Výmenou zruili Iránu medzinárodné sankcie, ktoré na Irán uvalili za jeho predchádzajúcu neochotu vyjasni sporné body jadrových aktivít. Preili sme aké dni, hodiny a noci, uviedol poas slávnostnej ceremónie iránsky prezident Hasan Rúhání. Nezili sme vak zcesty a Boh nás nenechal samých, dodal. Rúhání bol vekým stúpencom prerokovania dohody a zmluvu podporil napriek odporu niektorých predstaviteov konzervatívneho prúdu vnútri iránskej politiky. Rúhání takisto poakoval za podporu, ktorú mu prejavil najvyí duchovný vodca ajatolláh Alí Chameneí, ktorý má vIráne posledné slovo vo vetkých tátnych záleitostiach. Bez najvyieho vodcu by nejestvovala národná jednota. Bez najvyieho vodcu by ná úspech nebol taký veký, ako je teraz, uviedol iránsky prezident.


Fukusima sem ásta alá az atomterveket

Hősiesen küzdöttek a gyorsan túlmelegedő reaktorokkal a fukusimai dolgozók, de nem lett volna szükség az óriási teljesítményre, ha az üzemeltető és a japán nukleáris biztonsági hivatal jobban odafigyel a szökőárveszélyre - állapította meg a Nemzetközi Atomenergia Ügynökség. Míg Japánban, Németországban és Olaszországban alig akad határozott támogatója a nukleáris energiának, addig Magyarországon a lakosság 40 százaléka inkább atompárti. Ötös a dolgozóknak, elégtelen a cégvezetésnek - így lehet összegezni a Nemzetközi Atomenergia Ügynökség (IAEA) jelentését a fukusimai atomerőmű katasztrófájáról. Az erőmű munkatársai hősiesen küzdöttek a vészhelyzeti áramellátás leállása miatt gyorsan túlmelegedő reaktorokkal. Az ENSZ-szervezet megjegyzi: "a rendelkezésre álló erőforrásokat figyelembe véve kétséges, hogy lett volna jobb megoldás, mint amit végül alkalmaztak". A március 11-i földrengésben automatikusan leálló reaktorokat tovább kellett hűteni a hasadóanyag termelte maradványhő miatt, ezt bórsavas tengervízzel oldották meg (később kiderült, hogy a túlmelegedés miatt a fűtőanyag leolvadt). A jelentés egyúttal kifogásolja az erőmű üzemeltetője, a Tepco és a japán nukleáris biztonsági hatóság működését, mert nem vizsgálták felül a tengerpartra telepített erőmű biztonságosságát. Az IAE szerint biztosítani kell a világszerte működő 440 atomerő mindenikében, hogy katasztrófák esetén se álljanak le a vészhelyzeti tartalékberendezések. A katasztrófa utáni hetekben tűzoltóautókkal oldották meg a vízbefecskendezést (a Tepco március 20-i felvétele) A fukusimai erőmű állapota akkor lesz megnyugtató, amint állandó jelleggel 100 Celsius-fok alá csökken a maradványhő. Ezt folyamatos hűtéssel kell elérni - a Tepcónak naponta 500 tonna vizet kell beszivattyúznia a megsérült reaktorokba. Az üzemeltető hétfőn kezdte visszatáplálni a hűtőrendszerbe a már használt, de a sugárszennyezéstől megtisztított vizet. A tisztítóműben naponta 1200 tonna vizet lehet kezelni, ezredére-tízezredére csökkentve a folyadék radioaktivitását. Mindez azért fontos, mert az erősen sugárzó víz miatt nem tudnak hozzáférni a javítómunkások a reaktorokhoz. Ahol nagyot zuhant az atom népszerűsége A Fukusima Daiicsi katasztrófája után több ország leállította atomprogramját. Japánban például nem épül több erőmű az eddigi tizennyolc mellé. A kormányzati intézkedés egybevág az egyre kritikusabb közvéleménnyel: a japán polgároknak mindössze 5 százaléka támogatja határozottan az atomenergiát az Ipsos közvéleménykutató nemzetközi felmérése szerint. A lakosság 36 százaléka kissé támogatja, ezzel szemben a japánok több mint negyede erősen ellenzi a nukleáris energiát; az atomenergiát teljesen elvetők tábora gyakorlatilag ugyanakkora, mint Magyaroszágon (28, illetve 29 százalék). Németországban a konzervatív-liberális Merkel-kormány éles politikai fordulattal az atomerőművek fokozatos bezárása mellé állt. Svájcban lemondtak az elöregedő erőművek cseréjéről, az olasz választók pedig határozottan a mellett döntöttek, hogy az ország ne kezdjen atomprogramot. Mindez egybeesik a német és az olasz közvéleményben uralkodó állásponttal: Németországban 51, Olaszországban 61 százalék az atomenergiát teljesen elutasítók aránya. Ezzel az olaszok Európa leginkább atomellenes nemzete - többek között ez látható a nukleáris energia népszerűségét bemutató grafikonon. (Olaszországban négy atomreaktor épült a hatvanas évek eleje óta, az utolsót 1990-benzárták bea Piacenza városa melletti Caorsóban egy népszavazás nyomán.) Az atomenergia népszerűségét vizsgáló kutatásban 25 országban összesen 18 787 főt kérdezett meg az Ipsos A paksi üzemidő-hosszabbításról és az esetleges bővítésről szóló hírek mellett a magyar közvélemény kiegyensúlyozottan vélekedik az atomenergiáról: a lakosság nem egészen egynyolcada az erős támogatók táborába tartozik, míg kevesebb mint egyharmad az élesen atomellenesek aránya. Az atomenergiának Mexikóban van a legkevesebb híve az Ipsos által kutatott huszonöt ország közül: a megkérdezettek mindössze 4 százaléka válaszolta ezt az Ipsos kérdésére. A határozottan ellenzők aránya 52 százalék, de a mexikóiak további 29 százaléka is kissé ellenzi a hasadóanyag-alapú villanyáram-termelést. (Az országban az 1990-es évek eleje óta működik két, a fukusimaiakhoz hasonlóan forralóvizes reaktor.) Robusztus gazdaság és kiszámítható kormányzat kell az atomprogramokhoz A részleges atomellenes fordulat Európában viszont nem egyenlő azzal, hogy világszerte lanyhulna az utóbbi évtizedben megszokott érdeklődés a nukleáris beruházások iránt. Jelenleg hatvanöt atomerőmű épül világszerte az IAEA adatai szerint, és ez még nem minden, hiszen ezen a listán nem szerepelnek azok az erőművek, amelyek csak szerződésekben vagy az egyes kormányok tervei között szerepelnek. Az atomberuházásba fogó országok közül Törökország azért érdekes, mert az Ipsos kutatása szerint a lakosság több mint fele határozottan elutasítja az atomenergiát. Ankara ennek ellenére bejelentette, hogy két új erőművet épít. A fokozatosan elapadó kőolajkincs miatt Szaúd-Arábia részben át akar állni a nukleáris energiára, így 2030-ig tizenhat erőmű építését jelentette be, amit a közvélemény egyötöde határozottan támogat. Kína 1985-ben lépett be az atomenergiát termelő országok klubjába. A kínaiak egytizede határozottan támogatja, míg 22 százaléka élesen ellenzi az atomenergia használatát. Műszerleolvasás elemlámpa fényénél a fukusimai erőműben (a Tepco március 20-i felvétele) A világszerte épülő reaktorok szinte fele Kínában van, de a fukusimai események hatására Peking leállította a további erőművek tervezését addig, amíg biztonsági szempontból át nem tekintik ismét a terveket. 1985, a kínai atomprogram kezdete óta egyébként huszonnégy évnek kellett eltennie ahhoz, hogy újabb állam hasonló jelentőségű bejelentéssel álljon elő. Az Egyesült Arab Emirátusok 2009-ben állapodott meg a koreai áramszolgáltatóval, a Kepcóval négy reaktor felépítéséről. Mi szükséges ahhoz, hogy egy ország nukleáris fejlesztésekbe fogjon? Megbízható, jól kiépített áramelosztó hálózat, stabil és hatékonyan működő kormányzat és elég erős gazdaság ahhoz, hogy az ország állja a dollármilliárdos költségeket. Ezt állapította meg az Energy Policy szaklapban 2010 októberében megjelent elemzésében Jessica Jewell, a budapesti Közép-Európai Egyetem környezettudományi doktori iskolájának hallgatója. Az ENSZ atomenergia-ügynökségétől a közelmúltban ötvenkét ország kért támogatást atomprogram elindításához, de ezek közül csak tíz felel meg a fenti kritériumnak. További tíz országnak megvannak a szükséges erőforrásai, de a politikai instabilitás megkérdőjelezi a beruházások megvalósulását. E csoportba tartozik például Egyiptom a kutató szerint.


Breaking: meghibásodás a Paksi Atomerőműben, csökkenteni kellett a 2-es blokk teljesítményét

A paksi atomerőmű 2. blokkjának teljesítményét 240 megawattal csökkentették egy villamos berendezés meghibásodása miatt – közölte honlapján az atomerőmű.
Az Országos Atomenergia Hivatal tájékoztatója szerint egy generátor hibásodott meg,a blokk a normál teljesítmény 50 százalékán üzemel, vagyis a normális felével. A blokk teljesítményét március 5-én 0.00 órakor csökkentették,a szakemberek dolgoznak a hiba elhárításán– írták. Hozzátették: az eseménynek nincs hatása a nukleáris biztonságra, a másik három blokk működését nem befolyásolja. Az eseményt az erőmű weboldalára „üzemi esemény” néven töltötték fel. (MTI, Blikk)


Aktivisti Greenpeace okupovali tri hodiny jedinú jadrovú elektráre v Austrálii

Sydney 17. decembra (TASR) - Asi 50 aktivistov ekologickejorganizácie Greenpeace dnes doasne preniklo do areálu jedinejjadrovej elektrárne v Austrálii ... Sydney 17. decembra (TASR) - Asi 50 aktivistov ekologickej organizácie Greenpeace dnes doasne preniklo do areálu jedinej jadrovej elektrárne v Austrálii Lucas Heights v Sydney. Demontranti zablokovali autom vstupnú bránu do elektrárne. Niektorí vyliezli na strechu budovy s výskumným reaktorom a na nealekú vysielaciu veu, kde vyvesili transparenty s nápisom "Jadrová energia nie je nikdy bezpená".SkryVypnú reklamulánok pokrauje pod video reklamouSkryVypnú reklamulánok pokrauje pod video reklamou Aktivisti Greenpeace vyuili chvíkovú nepozornos stráneho personálu, ktorý ich kontroloval pred vchodom. Strána sluba elektrárne bola po teroristických útokoch v USA z 11. septembra uvedená do zvýenej pohotovosti. Po asi troch hodinách sa privolaným posilám podarilo akciu ukoni. Policajti zatkli 24 lenov Greenpeace. Hovorca Greenpeace uviedol, e organizácia sa svojím protestom zasadila za bezpenos obyvateov Sydney a za ivotné prostredie. Okrem toho chcela poukáza na nedostatky v stráení elektrárne. Austrálska vláda chce reaktor Lucas Heights z roku 1958 nahradi na budúci rok novým. Greenpeace povauje nový reaktor na zbytoný.


Zelená elektrina draie, domácnosti musia ráta s vyími cenami

Elektrina zo zeleních zdrojov vytláa spaovanie uhlia a iných pevných palív. Na jednej strane ide o prínos pre ivotné prostredie, na druhej strane to vak bude nieo stá. Práve tvrdie ekologické normy sú za posledným zdraením elektriny na burzách, ktoré oskoro pocítia aj slovenskí odberatelia. Cena megawatthodiny elektriny na burze sa aktuálne pohybuje nad 50eur. Pred pár týdami to bolo dokonca a okolo 55eur za megawatthodinu. Vtakomto pásme sa drí od vlaajka, ke sa ceny dostali na deväroné maximá. Domácnosti zdôvodu vysokých cien elektriny musia od januára 2020predbene poíta minimálne stakým zdraením konených cien ako vtomto roku, ke regulátor povolil nárast otri percentá. Ocenách elektriny na budúci rok rozhoduje toti do znanej miery priemer cien na burzách vprvom polroku predchádzajúceho roka. Ahoci nemáme dáta za celé referenné obdobie, u teraz je zrejmé, e elektrina lacnejia nebude. "Kdnenému du je medzironý rozdiel medzi referennou cenou vstupujúcou do vzorca stanoveného Regulaným úradom takmer 27percent, hovorí riadite predaja spolonosti Slovakia Energy Jií Koudela. Ak bude cena na vekoobchodnom trhu rás podobným tempom ako doteraz, môeme sa poda neho doka výrazného nárastu ceny komodity, ktorá má tretinový podiel na konenej cene. Obrat vo vývoji sa poda Koudelu nedá vnajbliích týdoch oakáva. Ceny elektriny ahajú nahor opä ceny emisných povoleniek na CO2, vysvetuje Koudela. Tie sa nachádzajú na svojich 10-roných maximách. Zniuje sa aj ich prebytok. "Je to vaka tomu, e sa EÚ snaí ich mnostvo predané vaukciách na zaiatku roku 2019obmedzi o40percent a zvýi tak tlak na producentov elektriny zfosílnych palív a rozvoj inovatívnych technológií produkujúcich menej skleníkových plynov, hovorí Koudela. Podporu má elektrina zo slnka, vetra i biomasy. Za vývojom na burze vidí drahé emisné povolenky aj hovorkya spolonosti Stredoslovenská energetika Michaela Krivá. Povolenky si toti musia výrobcovia elektriny produkujúci CO2 kupova na trhu. Potom si ich zapoítajú do svojich cien. "Zatia o vjanuári 2018emisná povolenka bola na trhoch obchodovaná na úrovni okolo 8eur za tonu, dnes je táto cena pribline 27eur za tonu, hovoríKrivá. Vnajbliích mesiacoch sa poda nej dá poíta so stabilizáciou okolo aktuálnych úrovní. Stále je tu ete pomerne mnoho otvorených otázok, upozoruje. Ide oglobálne vplyvy na burzy, ako je brexit, ale aj makroekonomická situácia vregióne a vosvete. "Pre Slovensko bude dôleitým mínikom oakávané spustenie blokov vMochovciach, hovorí Krivá. Sprevádzkovanie blokov zvýi dodávaný elektrický výkon do slovenskej elektroenergetickej sústavy, priom kadý ztýchto blokov predstavuje príspevok 471megawattov intalovaného výkonu, dodáva. Kedy vak budú spustené dva nové bloky atómky, je stále vo hviezdach. Nateraz sa po prieahoch zRakúanmi poíta salím zdraním. Zdraenie emisných povoleniek bolo také výrazné, e prevýilo aj pokles cien plynu a uhlia zo zaiatku tohto roka, vysvetuje riadite nákupu energií a obchodu splynom spolonosti ZSE Energia Michal Dube. Ceny vtedy klesali zminuloroných maxím. "Oslabenie cien elektriny a plynu súviselo predovetkým steplejím poasím na zaiatku roka, vapríli vak dosiahla cena emisných povoleniek niekokoroné maximum, o vkonenom dôsledku spôsobilo rast cien elektriny na burze, hovorí. Ceny povoleniek vak tlaí hore aj odklad brexitu. Britskí producenti emisií skleníkových plynov musia aj naalej nakupova emisné povolenky pre svoju potrebu. Stým vak u pre oakávaný odchod zeurobloku zrejme nepoítali. Pesimistické sú aj oakávania pri plyne. Pri tvorbe cien plynu sa berie do úvahy posledných 12mesiacov. "Tu máme pred sebou ete viac mesiacov, ale vzhadom na doterají vývoj na trhu je rovnako vemi pravdepodobné medzironé navýenie cien na strane komodity, hovoríDube. Nad cenami pre spotrebiteov bdie Úrad pre reguláciu sieových odvetví. Monosti vak má oklietené. Podmienky pre firmy sú poda Koudelu toti u teraz na hranici únosnosti. "Pokia by chcel Úrad pre reguláciu sieových odvetví ceny domácnostiam zníi, musel by hada úspory vostatných regulovaných platbách za elektrinu, hovorí. Naráa na neslávne známu tarifu za prevádzkovanie systému pod skratkou TPS, vktorej sa odberatelia skladajú na podporu výroby elektriny zo zelených zdrojov, ale aj zuhlia. Na zaiatku roka ju regulaný úrad znioval len kozmeticky. Jeho éf ubomír Jahnátek sa stále oháa takzvaným historickým dlhom voi distribukám. Ten má by okolo 600miliónoveur. Portfólio manaér spolonosti Magna Energia Martin Semri vidí ancu na udranie cien na budúci rok práve vTPS a ostatných poplatkoch naviazaných na dodávku elektriny. "Práve pre ne má silová elektrina na jej koncových cenách iba pribline tretinový podiel, hovorí. Pomohlo by vak poda neho najmä zruenie zbytoných dotácií na podporu hnedouhoného baníctva na Slovensku. "Aj vaka nemu je unás elektrina drahá, o tát chce kompenzova firmám senergeticky náronou výrobou tým, e as finannej záae presunie na ostatných odberateov, hovorí Semri. Zruením dotácií by vak zlacnela elektrina vetkým, dodáva. Ak sa tento prístup kregulácii nezmení, nástroje regulátora na udranie cien budú poda Semria len vemi obmedzené. o na to regulaný úrad? Platí, e úrad nikdy vopred nekomentuje výsledok cenových konaní, isté je, e tak ako minulý rok, aj vtomto roku úrad vmaximálnej miere vyuije svoje regulané nástroje, aby ochránil záujmy zranitených odberateov, povedal hovorca Úradu pre reguláciu sieových odvetví (ÚRSO) Radoslav Igaz. Vývoj ceny silovej elektriny na svetových burzách má vplyv na koncovú cenu elektriny pre domácnosti,dodal


Čínská ponorka se chytila do vlastní pasti, zemřelo 55 námořníků

Čínské vojenské námořnictvo údajně přišlo o 55 svých členů, když se jeho jaderná ponorka chytila do pasti, kterou Peking nastražil na plavidla USA a jejich spojenců. Informovaly o tom britské listy The Times a Daily Mail s odvoláním na uniklou zprávu britské rozvědky. K nehodě podle nich došlo minulý měsíc ve Žlutém moři. Posádka ponorky údajně zahynula 21. srpna v blízkosti provincie Šan-tung, a to kvůli nedostatku vzduchu či na otravu. Mezi 55 oběťmi je 22 čínských důstojníků, včetně kapitána ponorky třídy Šang (Shang), uvádí zpráva. Plavidlo se podle všeho zachytilo do obranné struktury, kterou na dno moře instalovala sama Čína. "Ponorka narazila na překážku tvořenou řetězem a kotvou, kterou čínské námořnictvo nastražilo na plavidla USA a jejich spojenců. V důsledku toho došlo k selhání systémů ponorky," píše se podle deníků ve zprávě britských tajných služeb. "Smrt (posádky) byla zřejmě způsobena hypoxií (nedostatkem kyslíku v těle)," dodává zpráva. Zvěsti o problémech s ponorkou 093-417 se začaly šířit na sociálních sítích minulý měsíc, Peking je ale popřel.


o keby nastala jadrová nehoda na Ukrajine? Vedci vysvetujú: Padli slová aj o Slovensku!

Poda vedeckých modelov by vána jadrová havária v Záporoskej atómovej elektrárni (ZAES) na juhu Ukrajiny pravdepodobne mala vplyv na prírodu a ponohospodárstvo v susedných krajinách. Vyplýva to zo túdie, ktorú vo Viedni zverejnil rakúsky jadrový expert Nikolaus Müllner. TASR správu prevzala z agentúry DPA. Müllnerov model naznauje, eoblas v okruhu 20 a 30 kilometrov od ZAES okupovanej Ruskom by bola pravdepodobne kontaminovaná céziom a museli by ju vyhlási za zakázanú zónu.Je menia pravdepodobnos, e by táto zóna mohla v uritých smeroch siaha a do vzdialenosti 200 kilometrov. túdiu si objednalo medzinárodné zdruenie Lekári proti jadrovej vojne (IPPNW) so sídlom v Bostone (USA). Müllner tie vypoítal írenie zvýenej úrovne rádioaktivity. To síce nemusí vies k vyhláseniu zakázaných zón, ale môe obmedzi ponohospodárstvo a rybolov, ako aj konzumáciu húb a vone ijúcich zvierat. Neuveritený objav vedcov! Nali sme konene liek na rakovinu? Najnovie výsledky sú ako zázrak Neuveritený objav vedcov! Nali sme konene liek na rakovinu? Najnovie výsledky sú ako zázrak Zasiahnutá by bola Ukrajina, ale aj susedné krajiny ako Rusko i Moldavsko. Aké následky by mala nehoda na Slovensku? Doítate sa na nasledujúcej strane.


Világmegváltó véletlenek

A céltudatos kutatások eredményeit minden nap élvezhetjük, de a véletlen szerepét sem érdemes alábecsülni. A vulkanizált gumi, a radioaktivitás, a röntgen, a dinamit, az antibiotikum vagy a Coca-Cola megváltoztatták az életvitelünket, de a felfedezésükben jelentős szerepet játszott a vakszerencse is. Kövesse az Indexet Facebookon is! Kapcsolódók (5) Az ősember véletlenül jött rá, hogy a tűzvészben elpusztult állatok égett húsa finomabb, mint a nyers, és a paleogasztronómia hajnalán valószínűleg véletlenül fedezte fel azt is, hogy a tűzbe hullott fűszernövénytől válik még ízesebbé a sült hús. A legújabb kor kutatói céltudatosan keresik a válaszokat az elméleti kérdésekre; a Higgs-bozon felfedezésére sem kerülhetett volna sor a direkt ezért megépített részecskegyorsító nélkül. Ugyanakkorszámos olyan találmány létezik, amiknek a felfedezése csak a véletlennek és némi szerencsének köszönhető.Ezek a találmányoka mai napig hatnak az életünkre: használjuk őket, amikor ételt melegítünk, amikor autóba ülünk, amikor feljegyzünk valamit egy cetlire, vagy megiszunk egy palack üdítőt. Vitamin Az orvostudomány egyik legnagyobb áttörése nem egy betegség gyógyítását, hanem a vele járó fájdalmak enyhítését segíti elő. Az érzéstelenítés felfedezéséről szóló történetek eredetét a mai napig vitatják, de a szélesebb körben való elterjedésük kapcsán Crawford Long, William Morton, Charles Jackson és Horace Wells neve merül fel a leggyakrabban. Ők ugyanis rájöttek, hogy a dinitrogén-oxid, azaz a kéjgáz fájdalomcsillapító hatással bír. Az 1800-as években elterjedt szórakozásnak számított nevetőgázt lélegezni; nevetőpartinak (laughing party) nevezett eseményeket is rendeztek, ahol az emberek kéjgázt szippantottak. Az aneszteziológia feltalálói fokozatosan jöttek rá, hogy a szer csillapítja a fájdalmat. Wells egy kiállításon volt szemtanúja annak, ahogy az egyik látogató lába megsérül. A férfi előzőleg nevetőgázt szívott, Wells pedig felfigyelt rá, hogy a sérülés súlyossága ellenére sem érez fájdalmat. Az orvos tovább kísérletezett a dinitrogén-dioxiddal; az első kísérletet saját magán végezte el, amikor a foghúzásához nevetőgázt szippantott. Miután rájött, hogy a szer remek fájdalomcsillapító, később más aneszteziológusok, többek között Jackson és Morton is használni kezdték a szert, Crawford pedig a műtéti beavatkozások során alkalmazta. Apenicillin, bár nem tüneti kezelésre, hanem gyógyszerként alkalmazható, szintén egy véletlennek köszönheti a létezését. Alexander Fleming 1928-ban vakációra indult, de előtte elfelejtette letakarítani a munkaasztalát. A baktériumkutatóként dolgozó orvos csak két hét múlva, visszatérése után vette észre, hogy a tenyészetein érdekes gomba nőtt. A használhatatlannak tűnő mintákat a szemétbe hajította, ám később észrevette, hogy számos, gombát növesztett tenyészeten a Staphylococcus baktériumok nem tudtak megtelepedni. Fleming először nem gondolta, hogy a felfedezését bármire is használni lehetne. Amikor egy év múlva publikálta a kutatási eredményeit, nem is fordítottak rá túl nagy figyelmet - már csak azért sem, mert a kérdéses mintákat nehezen és lassan lehetett előállítani, ráadásul az átfutási idejük is hosszú volt. A felfedezés azonban átütő erejű volt: Fleminget 1945-ben orvosi Nobel-díjjal jutalmazták érte. 1956-ra már számos kutató kísérletezett a penicillinnel, ami ekkor már ipari mennyiségben is előállítható volt – a szer azóta is a világ legnépszerűbb, a mai napig használt antibiotikuma. Ohm Sweet Ohm A penicillinhez hasonlóan elterjedt találmány a pacemaker is, ami még nehezebben nyerte el a végleges formáját. Az orvosi segédeszköz prototípusát egy amerikai orvos, Wilson Greatbatch találta fel,akire a szórakozott professzor titulus valószínűleg jobban illene. Greatbatch eredetileg egy olyan áramkört tervezett, amivel a szívhangokat lehetett rögzíteni. Munka közben belekotort az ellenállásokat tároló dobozba, de az 1 megaohmos ellenállás helyett egy tízezer ohmos darabot vett ki belőle, amit be is épített az áramkörbe. Ez végül 1,8 milliszekundumig tartó impulzust bocsátott ki, majd másodpercnyi szünet után megismételte azt – mivel a ritmus megegyezett a szív dobogásával, életet mentő találmánnyá válhatott. Az első beültetett pacemakereket csak az 1960-as években kezdték használni, de a külső használatukkal már korábban foglalkoztak; az első modellt Paul Zoll alkalmazta 1952-ben. A prototípus egy tévé méretű berendezéshez csatlakozott, ami néha olyan feszültséget vezetett a páciens testébe, hogy a bőre is megégett tőle. Az elmélet mindenesetre helytálló volt, és miután Greatbatch elkészítette a készüléket üzemeltető lítium-jodid elemeket, már a szívbe is be lehetett ültetni őket. Radioactivity A széles körben elterjedt röntgengép felfedezése tulajdonképpen egy kísérlet melléktermékének mondható. 1895-benWilhelm C. Röntgenegy rutinkísérletet végzett a katódsugarakkal, amikor észrevette, hogy egy fluoreszcens kartonpapír világítani kezd a szoba túlsó végében. A kutató egy vastag lemezt helyezett a katódkibocsátó cső és a sugárzás hatása alá került karton közé; így sikerült igazolnia, hogy a fény részecskéi áthatolnak a szilárd tárgyakon is. Röntgent teljesen elbűvölte a dolog: rájött, hogy ezzel a sugárzással fantasztikus képeket lehetne létrehozni. Az első röntgenképen a kutató feleségének keze látható. Röntgen eredményei ihlették megHenri Becquerelt, aki 1896-ban kezdett el kísérletezni a természetes fluoreszcenciával és a röntgennel. A kutató a röntgensugárhoz használt katódsugárcsövek és a foszforeszcencia közötti kapcsolatot kezdte vizsgálni, mivel összefüggést sejtett a kettő között. A vizsgálathoz Becquerel foszforeszkáló anyagokat és fényképlemezeket csomagolt fekete papírba, hogy megvizsgálja a lemez feketedését. Becquerel azt is meg akarta vizsgálni, hogy a napfény miként hat a fluoreszcens ásványokra, de a kísérletezéshez télen fogott hozzá, és egy héten át borús volt az idő. A vizsgálatokhoz szükséges felszerelését ezért egy fiókba zárta, és várta, hogy kisüssön a nap. Amikor erre sor került, és elővette az eszközeit, Becquerel észrevette, hogy a fiókba tett urániumtömb lenyomata beleégett a lemezbe. A kutató rájött, hogy az uránsók hatásának nincs köze a foszforeszcenciához, ellenben a sugárzás intenzitása egyenesen arányos az urán koncentrációjával. A felfedezéséért Becquerel fizikai Nobel-díjat kapott, akárcsak munkatársa, Marie Curie, akinek a munkáját később kémiai Nobel-díjjal is jutalmazták. Metal on Metal 1907-ben az elektromos vezetékek szigeteléséhezsellakot, egy természetes gyantafajtát használtak. Az iparnak ez jelentős többletkiadást jelentett, mivel ezt kizárólag egy Indiában és Thaiföldön élő rovarfaj, a lakktetű váladékából lehetett előállítani. Egy kísérletező kedvű vegyész, Leo Hendrik Baekeland úgy gondolta, hogy egy kedvező árú alternatíva szép profitot biztosítana számára, így hozzálátott a kísérletezéshez. Az első próbálkozások után Baekelandnek egy könnyen formázható anyagot sikerült előállítania, ami torzulás és deformálódás nélkül is ellenállt a magas hőmérsékletnek. Baekland úgy gondolta, hogy az általa fejlesztett anyagot, a Bakelite-ot (azazbakelitet) elsősorban fonográflemezek gyártásához lehetne felhasználni, de a bakelitről hamarosan kiderült, hogy univerzális anyag, aminek számtalan felhasználási módja van: a mai műanyagok mind bakelitszármazékok, ezeket pedig az élet minden területén hasznosítják. Ugyanez a helyzet a vulkanizált gumival is; amennyire népszerűek a Goodyear abroncsok, annyira kevéssé ismert a felfedezésükről szóló anekdota. Pedig a vulkanizált gumi feltalálója,Charles Goodyearegy egész évtizedet töltött azzal, hogy olyan könnyű gumit dolgozzon ki, ami ellenáll a hidegnek és a hőségnek, de hosszas próbálkozás után sem sikerült előállítania a megfelelő anyagot. Goodyearnek ez nem szegte kedvét, és folytatta a próbálkozást. Egy napon egy olyan keveréket öntött a forró tűzhelyre, ami ólmot, ként és gumit is tartalmazott. Amikor Goodyear megvizsgálta az égett anyagot, meglepetten látta, hogy bár a kotyvalék, bár elszenesedett a hőtől, mégis épnek tűnt. Tulajdonképpen ez volt az áttörés, amire mindig is várt, így finomította az eredményt, és végül elkészült a vulkanizált gumival. Ezt azóta nemcsak a Goodyearről elnevezett kerékabroncsok, hanem például hokikorongok és cipőtalpak készítéséhez is használják. Ahalogénezett szénhidrogének, rövidebb nevén a CFC-gázok használata mostanában jóval kevésbé népszerű, mivel ezek súlyosan rongálják az ózonréteget. Az 1930-as években ez még nem jelentett problémát, sőt, támogatták a velük foglalkozó kutatásokat, mivel ezek a gázok forradalmasították a hűtéstechnológiát. A Dupont cég fiatal vegyésze, Roy Plunkett egy újfajta CFC-gáz előállításával kísérletezett, amikor felfedezte a teflonbevonatot. Plunkett úgy gondolta, hogy a TFE nevű anyag és a sósav keresztezése hatékony hűtőanyagot produkálna. A kísérletekhez TFT gázt állított elő, amiket nagy nyomású tartályokban tárolt, Miután kinyitotta a gáztartályokat, dühösen vette észre, hogy a gáz szinte teljesen elpárolgott belőlük. Amikor megrázta a tárolókat, csupán némi, hópehelyre emlékeztető anyag hullott ki belőlük. Ezeket Plunkett végül a Dupont kutatóinak adta át – fogalma sem volt róla, hogy az általa felfedezett anyagot, ateflonta hadiiparban és konyhaeszközök készítéséhez egyaránt felhasználhatják. La Forme Alaminált üvegelterjedéséig vezető út szintén kacskaringós volt. A biztonsági üveget Edouard Benedictus, egy ezermester találta fel; a polihisztor Benedictus írással, festéssel és hobbiszinten vegyészettel is foglalkozott. Egy napon levert a könyvespolca tetejéről egy, a kísérleteihez használt flaskát. Miután lemászott a létráról, észrevette, hogy az üveg, bár megrepedt, de nem tört darabokra. Benedictus egy segédjétől tudta meg, hogy az üvegben cellulóz-nitrát volt, ami ragasztóként működve akadályozta meg, hogy az üveg szilánkokra törjön. A kutató rögtön rájött, hogy ez hasznos felfedezés, de nem tudta, hogy mire lehetne használni. A választ az autóbalesetek adták meg; a kutató látta, hogy sokan sérülnek meg a karambolok miatt, a sofőröket ugyanis összevagdosták a kitörött szélvédők szilánkjai. Benedictus huszonnégy órán belül, némi finomítást követően feltalálta a triplexet – vagyis a ma is használatos laminált üveget. Benedictus 1903-ban mutatta be az anyagot, de az autóipar nem kezdte el azonnal használni. Azt azonban az autógyártók is észrevették, hogy a laminált üveg milyen remek szolgálatot teljesített az első világháborúban, ahol a katonák gázmaszkjainak szemlencséjét ebből készítették. Az anyag innentől sikertörténetté vált: 1939-ben csak a Ford autógyár 56 ezer négyzetméternyi laminált üveget állított elő. Boing Boom Tschak A világmegváltó találmányokat számos esetben jutalmazzák Nobel-díjjal, még akkor is, ha a felfedezésük sokszor a véletlennek köszönhető. Ez azonban nem ellentmondásos, mert Nobel Alfred, a díj névadója is csak véletlenül fedezte föl a dinamitot. A svéd vegyész a nitroglicerin és más, robbanásveszélyes folyadékok stabilizálásával kísérletezett. Közben számos baleset történt, melyek közül az egyik végzetesnek bizonyult: Nobel öccsével egy 1864-es robbanás végzett egy kísérlet során Stockholmban. Nem tudni, hogy Nobelre ez az eset hatott-e, de sokan gyanítják, hogy a kutató ezért is kísérletezett olyan elszántan a robbanószerek biztonságos tárolásával. Nobel egyszer egy nitroglicerin-szállítmányt vett át, amikor észrevette, hogy az egyik tartály megrepedt. A kutató felfedezte, hogy az egyik tartályban tárolt anyag, egy üledékes kőzet, a kovaföld felszívta a nitroglicerint. Mivel a nitroglicerin folyékony formában a legveszélyesebb, Nobel kísérletezni kezdett a kovafölddel, hogy alkalmas lehet-e robbanóanyag-stabilizátornak. A kutató végül kidolgozta a képletet, ami lehetővé tette, hogy a nitroglicerint úgy keverhessék el a kovafölddel, hogy a robbanószer pusztító ereje megmaradjon. Nobel 1867-ben szabadalmaztatta a találmányt, a dinamit pedig forradalmasította a robbanóanyagok tárolását. Ananas Symphonie A gasztronómia fejlődéstörténetében a véletlennek mindig is fontos szerepe volt. A burgonyacsipszet például a beszédes nevűGeorge Crumtalálta fel, aki azért készítette el a krumpliszirmot, hogy eleget tegyen az elégedetlenkedő vendége kívánságának, aki folyton arra panaszkodott, hogy a fish & chipshez adott burgonyája túl tocsogós. Frank Epperson pedig úgy találta fel a jégkrémet, hogy kint hagyott egy palack üdítőitalt egy hideg téli éjszakán. ACoca-Cola, ami szintén egy véletlennek köszönhetően lett világszerte népszerű üdítő, megismételhetetlen sikertörténetté vált. Az italt eredetileg egy atlantai gyógyszerész, John Pemberton találta fel, akinek – a kollégái többségével ellentétben – gyönyörű kézírása volt; a Coca-Cola betűtípusa is az ő nevéhez fűződik. Pemberton számos összetevőt kevert össze, hogy fejfájáscsillapító szert készítsen; hogy pontosan miket, azt szinte senki nem tudja, ugyanis a receptet a gyártó cég hét lakat alatt őrzi, a reprodukálására irányuló kísérletek pedig egytől egyig kudarcot vallottak. Az ital az 1904-es előállítása után csak nyolc évig volt kapható a patikában; ennyi időre volt szükség ahhoz, hogy üdítős palackban is árusítható legyen. A népszerű édesítőszer, aszaharinfelfedezéséhez még nagyobb vakszerencse, és a személyi higiénia hiánya kellett. A vegyészként dolgozó Constantin Fahlberg teljesen véletlenül fedezte fel a szaharint, mégpedig úgy, hogy elfelejtett kezet mosni munka után és vacsora előtt. A kutató 1879-ben egy újfajta kőszénkátrány előállításával kísérletezett. Egy fárasztó munkanap után hazament, különös dolgot vett észre: a vacsorára fogyasztott kétszersültje szokatlanul édes volt. Fahlberg először azt gyanította, hogy a felesége tett valami szokatlant a péksüteményre, de a neje tagadta, hogy így lenne, és az ő kétszersültjének nem volt édeskés mellékíze. Fahlberg rájött, hogy az édes íz valószínűleg a kétszersültet tartó kezéről származik, amit nem mosott meg vacsora előtt. Másnap visszament a laboratóriumba, és megismételte az előző napon elvégzett kísérleteket; ezt addig folytatta, amíg nem sikerült reprodukálnia a különös, édeskés ízt. Nem az élelmiszer-, hanem az elektronikai iparból származik a konyhatechnológia egyik legjelentősebb újítása, amikrohullámú sütő. Feltalálója, Percy LeBaron Spencer 1945-ben magnetrongyártással foglalkozott; a háború idején a mikrohullámú jeleket kibocsátó források kiemelt fontosságú fejlesztésnek számítottak. Egy napon Spencer egy működő magnetron mellett állva észrevette, hogy a zsebében tartott csokoládé megolvadt; nem tartott sokáig, mire felfedezte az összefüggést az eszköz és a jelenség között. A kutató pattogatott kukoricával és tojással is végzett kísérleteket, innen pedig egyenes út vezetett a mikrohullámú sütő elkészítéséig. Az eszköz elterjedésére, tömegtermékké válása azonban váratott magára: ez talán annak is köszönhető, hogy az első modell akkora volt, mint egy hűtőszekrény, és 340 kilogrammot nyomott. Kristallo A gyorsragasztó eredetileg hadiipari fejlesztés volt, de az 1942-ben felfedezett anyag feltalálója, dr. Harry Coover eredetilegtiszta műanyagot szeretett volna előállítani, amiből fegyverekhez készítettek volna irányzékot. Coover egy idei cianoakrilátokkal dolgozott: ezek a vegyszerek polimerré váltak, amikor nedvességgel érintkeztek, és emiatt az összes tesztanyag összeragadt. Mivel egyértelmű volt, hogy a további kísérletezés kudarcra ítélt, a kutatók mással kezdtek foglalozni. Coover csak hat év múlva, egy Tenessee-i vegyi üzemben kezdett el ismét cianoakrilátokkal foglalkozni; itt fedezte föl, hogy a ragacsos anyagnak nincs szüksége se hőre, se nyomásra ahhoz, hogy erős kötést alkosson. Az anyag némi finomításon esett át, hogy megfeleljen a kereskedelmi igényeknek. Az első válatozat Superglue, teljes nevén „Alkohol-katalizált cianoakrilát ragasztókészítmény” néven került forgalomba. Coover felfedezésében van némi finom irónia: a szert végül a hadiiparban is alkalmazni kezdték, de nem a fegyvergyártásban, hanem a sebesültek ellátásában. A vietnami háborúban a felcserek a súlyosan sérült katonák sebeire permetezték az anyagot, ami megakadályozta, hogy elvérezzenek, így viszonylag kockázatmentessé vált a szállításuk. Szintén a ragasztóipart forradalmasította Spencer Silver találmánya, aki a maga szakterületének legszerencsétlenebb flótása volt. Spencer ugyanis egy szupererős ragasztót tervezett, de az 1970-ben végzett kísérletek kudarcot vallottak: a Spencer által előállított készítmény erőfeszítés nélkül eltávolítható volt, és szinte egyáltalán nem ragadt. A 3M-nél dolgozó Spencer ugyan megmutatta az anyagot a munkatársainak, de nem gondolta, hogy bármire használható lenne. Négy évvel később Arthur Fry, a 3M egyik munkatársa jött rá, hogy mire lehetne használni Spencer találmányát. Fry szabadidejében egy templomi kórusban énekelt, de zavarta, hogy a kottáiba tűzött könyvjelzők állandóan kipotyognak. Fry-nak eszébe jutott Spencer Silver ragasztója, és kipróbálta, hogy a gyenge, de könnyen eltávolítható ragasztók rögíztik-e a könyvjelzőket. A kísérlet eredményesnek bizonyult, Fry pedig eladta az ötletet a 3M-nek. Az első marketingkampány 1977-ben indult, és fényes sikerrel zárult: apost-it cetlitazóta szinte minden munkahelyen és iskolában használják. 5 könyvTöbb mint 600 meghökkentő, érdekes és tanulságos történet! Kövesse az Indexet Facebookon is!


Rusko spouští světovou krizi, musíme být jednotní. Fiala představil v EU své plány

České předsednictví v Radě Evropské unie má před sebou řadu úkolů, tím hlavním je nacházet shodu členských zemí při snaze zmírňovat dopady současných krizí. Při projevu v Evropském parlamentu to řekl český premiér Petr Fiala. Zmínil přitom inflaci, nedostupnost energií a potravinovou krizi, přičemž tyto jevy spojoval s ruskou válkou proti Ukrajině. "Kromě konvenční války vede Rusko i hybridní válku. Úmyslně vyvolává uprchlickou vlnu, využívá energetické suroviny jako svou zbraň a cílenými útoky na infrastrukturu vyvolává potravinovou krizi," řekl předseda české vlády. "Tím hlavním úkolem v následujícím období bude nalézt jednotnou a silnou shodu na takových opatřeních, která negativní dopady současných krizí na naše občany co nejvíce zmírní," pokračoval. Podle českého premiéra jsou rychlý růst životních nákladů nebo problémy s dodávkami potravin výzvy, kterým je nejlepší čelit společně. Česko při hledání shody může hrát klíčovou roli, neboť coby země předsedající jednáním Rady EU bude do konce roku jakýmsi moderátorem složitých vyjednávání mezi zástupci sedmadvaceti členských zemí. Fiala v projevu zopakoval pětici pilířů předsednictví, které jeho vláda představila minulý měsíc. Obsáhle se mimo jiné věnoval otázce energetické bezpečnosti a uvedl, že ČR je připravena pracovat na koordinaci zásob plynu před nadcházející zimou. "Podporujeme dobrovolné společné nákupy podle modelu, který se osvědčil během covidové krize," řekl v projevu, kterému v zasedacím sále EP naslouchalo několik desítek ze 705 členů. S tímto tématem souvisí i otázka, o níž se bude krátce po poledni v europarlamentu hlasovat. Poslanci mají možnost zablokovat návrh takzvané taxonomie, který by jadernou a plynovou energetiku, byť dočasně a s jistými podmínkami, zařadil mezi projekty klasifikované jako prospěšné pro unijní klimatické cíle. Fiala v projevu vyzval členy EP, aby "složitě dojednaný a křehký kompromis neodmítli". Fiala v projevu vyzval členy EP, aby "složitě dojednaný a křehký kompromis neodmítli". "Jaderná energie a plyn jako dočasný zdroj z bezpečných zemí jsou pro řadu členských států jediným nástrojem, jak v následujících letech našich společných klimatických cílů dosáhnout," řekl. Jeho projevu v zasedacím sále naslouchalo několik desítek ze 705 členů EP a dále například předsedkyně Evropské komise Ursula von der Leyenová. Fiala promluvu zahájil a zakončil pasážemi v angličtině, většinu času nicméně mluvil svým mateřským jazykem, jak je podle něj v EP zvykem. Vedle energetické bezpečnosti jsou prioritami českého předsednictví podpora Ukrajiny a zvládnutí uprchlické vlny, posilování obranných kapacit EU a kyberbezpečnosti, podpora "strategické odolnosti" v kontextu technologií či potravin a odolnost demokratických institucí. Fiala například uvedl, že EU musí sehrát zásadní roli v očekávané poválečné obnově Ukrajiny, podpořil usnadnění společných nákupů vojenského materiálu a dodal, že unie nesmí zapomínat na "chudé a potřebné". Slíbil, že Česko se jako předsednická země "bude snažit vždy pečlivě brát v úvahu všechny názory, které v našich diskusích zazní". V projevu se český premiér odvolával na slova prvního českého prezidenta Václava Havla, ale i na výrok někdejší šéfa Bílého domu Ronalda Reagana o křehkosti svobody. "Budeme proto vždy důsledně podporovat dodržování a posilování svobod, základních lidských práv a evropských hodnot," řekl Fiala. O problémech, které v této souvislosti Evropská komise spatřuje v Polsku a v Maďarsku, se přímo nezmínil. Vystoupení českého premiéra uvedla předsedkyně EP Roberta Metsolaová, která řekla, že předsednictví ČR přichází ve "zlomovou chvíli", a slíbila Fialovi podporu například při prosazování klimatických opatření z balíčku Fit for 55. "Přeji vám úspěch do příštích měsíců," uvedla. Von der Leyenová a šéf nejsilnější europoslanecké frakce lidovců Manfred Weber v reakci na Fialův projev uvedli, že české předsednictví EU přichází v pravou chvíli. Stejně jako další europoslanci se shodli, že Česko má před sebou řadu složitých výzev od zajištění jednoty pro další podporu Ukrajiny přes odbourávání energetické závislosti na Rusku až po zmírnění dopadu inflace na občany EU. Von der Leyenová připomněla odpor obyvatel tehdejšího Československa proti sovětské invazi v roce 1968 a přirovnala jej k současnému odporu Ukrajinců proti ruským agresorům. "Proto si těžko dovedu představit zemi, která by byla vhodnější pro předsednictví v Radě EU než Česko," prohlásila šéfka unijní exekutivy. Unie podle ní ve spolupráci se zeměmi skupiny G7 během českého předsednictví chystá konferenci o poválečné rekonstrukci Ukrajiny. Během následujícího půlroku by také měla zrychlit přechod k obnovitelným zdrojům, který pomůže ukončit závislost na ruské ropě či plynu, řekla von der Leyenová. Zástupci poslaneckých klubů většinou priority českého předsednictví označovali za správně zvolené, někteří z nich však měli kritické připomínky a volali po větší aktivitě v dalších oblastech. Předsedkyně socialistů Iratxe Garcíaová požadovala větší důraz na sociální otázky, zástupce zelených Jordi Solé zase hovořil o změnách unijních smluv, které podporuje většina europoslanců, nikoli ale členských států.


Za Klausem přijíždí Moore. Černá ovce zeleného hnutí

Odešel z Greenpeace a začal podporovat energii z jádra Praha- Byl jedním z prvních, kteří se počátkem 70. let zapojili do práce v Greenpeace a vypracoval se až do nejužšího vedení organizace. Pak ovšem "prozřel". Z nejvýznamnějšího světového ekologického sdružení vystoupil, zelené hnutí označil za extremistické a stal se z něj vášnivý zastánce jaderné energie. Dnes Patrick Moore přijíždí do Prahy, kde se mimo jiné sejde se svým českým "spojencem" Václavem Klausem a bude své názory obhajovat v Centru pro otázky životního prostředí Univerzity Karlovy a před studenty Českého vysokého učení technického. "Po patnácti letech jsem se rozhodl hnutí opustit, protože jsem se již nedokázal ztotožnit se stále silnější snahou o odmítnutí udržitelného rozvoje a konsenzuální politiky ve prospěch neustálých konfrontací a narůstajícího extremismu," napsal nedávno v Hospodářských novinách Moore.Autor fotografie: Aktuálně.czŽivotopisPatrick Moore se narodil v roce 1947 v Britské Kolumbii v KanaděVystudoval lesnictví a ekologiiV roce 1971 se stal jedním z prvních členů GreenpeaceByl prezidentem kanadské kanceláře a dostal se i do nejužšího vedení Greenpeace InternationalV roce 1986 po sporech s ostatními členy vedení odešel z GreenpeaceV roce 1991 založil konzultační firmu GreenspiritPracuje jako poradce pro různé kanadské firmy, například těžební či papírenskéBlog Jana BeránkaPozor, přijíždí dobře placený podvodník - čtěte ZDE  Blog Jana Beránka  Moore tvrdí, že energie z jádra je spolu s větší podporou obnovitelných zdrojů klíčem k zastavení globálního oteplování. "Na počátku sedmdesátých let, kdy jsem pomáhal se založením Greenpeace, jsem věřil, že jaderná energie je synonymem pro jaderný holocaust," přiznal v jednom svém článku Moore. "Nyní, o třicet let později, se můj postoj změnil a zbytek ekologického hnutí bude rovněž muset zaktualizovat své názory, neboť jaderná energie je možná právě tím zdrojem energie, který zachrání naši planetu před jinou možnou pohromou: katastrofickou změnou klimatu," je přesvědčen exčlen Greenpeace. Podle Moorea se díky jaderným elektrárnám nedostane každý rok do atmosféry bezmála tři miliardy tun oxidu uhličitého, což jsou emise ze zhruba 430 milionů automobilů. Předseda České nukleární společnosti Václav Hanus soudí, že si Moore za své jaderné probuzení zasluhuje uznání. "Někoho prostě přesvědčí fakta, životní zkušenost, pokud nemáte zaslepené oči. Nejsíš zmoudřel. O to víc je potřeba si ho vážit," řekl Aktuálně.cz Hanus. Greenpeace ovšem trvají na tom, že jaderná energetika představuje příliš velké riziko a že se zemské klima dá zachránit i bez ní. Začátkem tohoto roku organizace zveřejnila rozsáhlou studii, podle níž je možné do roku 2050 snížit emise skleníkových plynů o polovinu - a bez jádra. Podle ředitele české kanceláře Greenpeace Jiřího Tuttera je Mooreova cesta do Prahy součástí celosvětově organizované kampaně, jejímž cílem je podpora jaderné energetiky. "Jezdí takhle po celém světě," řekl Aktuálně.cz Tutter. Dodal, že Moore hájí zájmy toho, kdo mu zaplatí. Ať je to jaderný nebo chemický průmysl, producenti geneticky modifikovaných plodin. Moore dokonce hájil velkoplošné kácení lesů v Kanadě, nedávno na Slovensku zase těžbu uranu či dolování zlata jedovatým kyanidem. Jeho názory jsou tak v naprostém protikladu k tomu, o co usiluje Greenpeace, kde Moore dobrovolně a aktivně dlouhou dobu pracoval. "Poškozuje tím svoji vlastní pověst a nikoli pověst Greenpeace," tvrdí Tutter.Ekologické organizace nemají genetické inženýrství rády. Na snímku Greenpece protestuje proti geneticky modifikovaným organismům (GMO). | Foto: Greenpeace "Pochybuji o tom, že lidé typu Moore jsou úplatní," ohradil se proti názoru zelených organizací Václav Hanus z České nukleární společnosti. Lidé z ekologických hnutí Moorovi vyčítají, že o sobě mluví jako o jednom ze zakladatelů Greenpeace, což převzali i mnozí novináři, průmyslníci či politici. Moore sice vstoupil do Greenpeace velmi brzy, zkraje 70. let, ovšem až v druhé vlně, kdy už organizace existovala. "On si na tom zakládá svou reklamu, ale není zakladatelem Greenpeace," připomněl Vojtěch Kotecký z Hnutí Duha. "Dokonce se zachovala jeho přihláška."