Politikommisæren har en tør, ind imellem malplaceret humor, som kommer til udfoldelse, når Poirot udfordrer hans logiske sans. <ref> Et eksempel: “Jeg har altid troet, at det var de små, grå celler, som gjorde udslaget. Kom nu ikke og fortæl mig, at cellerne i Deres næse ligeledes overgår alle andres!” [[Mord i smøgen]], s. 45 </ref> I flere [[plot]]s opbygger de dog også en form for venskab, og Poirot lærer ham bl.a. at sætte pris på [[Fransk madlavning|det franske køkken]], i strid med den typiske englænders smag. <ref>Jf. menuen ved den frokost, de indtager i slutningen af [[Mord i smøgen]]</ref>
Personbillede_savnes Fiktive_personer