Så snart Edvards styrke havde samlet tilstrækkelig styrke, opgav han finten og satte kursen sydpå mod London. Efter at have afvist Exeters og Oxfords angreb, belejrede han Warwick i [[Coventry]] i håb om at få jarlen til at møde i et slag. Selvom Warwicks styrke havde flere mænd end Edvards hær, afviste jarlen udfordringen. Han ventede på Clarence, der ønskede at bruge deres samlede styrke til at overvælde York-hæren. Da han hørte om dette, sendte Edvard Gloucester af sted for at bede Clarence om atter at slutte sig til Huset York, et tilbud, som Clarence hurtigt accepterede. Forsonet rykkede de kongelige brødre mod Coventry, og Clarence opfordrede Warwick til at overgive sig.{{Sfn|Ross|1997|pp=164–165}} I vrede over sin svigersøns forræderi nægtede Warwick at tale med Clarence. Ude af stand til at kæmpe mod jarlen på dette tidspunkt vendte Edvard igen tilbage mod London.{{Sfn|Haigh|1995|pp=117–118}}
[[Fil:Late_15th-century_armour.jpg|alt=An dummy wearing 15th-century armour and holding a mace in its right hand|right|thumb|Adelsmænd i Slaget ved Barnet bar rustninger som denne, udstillet på [[Royal Armouries Museum]].{{Sfn|Wise|1983|pp=21, 39–40}}]]
Forstærket af Montagus, Oxfords og Exeters styrker, fulgte Warwick et par dage senere efter York-styrkerne.{{Sfn|Hicks|2002|pp=308–309}} Han håbede, at London under [[Edmund Beaufort, 4. hertug af Somerset|Somersets]] kontrol ville lukke portene for Edvard og lade ham fange York-hæren i det fri. Byen bød dog Edvard varmt velkommen. Somerset havde forladt byen, og befolkningen i London foretrak den unge York-konge frem for Henrik 6.{{Sfn|Haigh|1995|pp=118–119}} Den gamle konge hilste sin usurpator varmt velkommen og tilbød sig selv i hans varetægt, idet han stolede på, at [hans] liv ikke var i fare i [Edvards] hænder."{{Sfn|Wolffe|2001|p=345}} Lancaster-spejdere sonderede Barnet, som lå 19 km nord for London, men blev slået tilbage. Den 13. april indtog deres hovedhær stillinger på en høj højderyg nord for Barnet for at forberede sig på kamp næste dag. Warwick opstillede sin hær i en linje fra øst til vest på begge sider af Great North Road, der løb gennem Barnet.{{Sfn|Haigh|1995|p=119}} Oxford ledte højre flanke og Exeter venstre. Montagu ledte centrum, og Warwick gjorde sig klar til at lede blandt reserverne.{{Sfn|Haigh|1995|p=120}} Jarlen skubbede hele sin linje lidt mod vest, da en fordybning bag på hans venstre flanke kunne være en forhindring for Exeters gruppe, hvis den var nødt til at falde tilbage.{{Sfn|English Heritage|1995|p=3}}
Kriminalitet