En styrke fra 7. korps' 3. panserdivision, som rådede over nogle af de nye tunge [[M26 Pershing]] kampvogne var i spidsen for fremrykningen mod Paderborn den 29. marts. Ved at tilknytte et infanteriregiment fra 104. infanteridivision til panserdivisionen og ved at følge tæt efter med resten af 104. division var 7. korps velforberedt på at kunne holde alle de områder det erobrede. Efter at være rullet 72 km nordpå uden tab stoppede den mobile styrke for natten 24 km fra målet. Da den genoptog fremrykningen næste dag stødte den straks på kraftig modstand fra elever fra et SS pansertræningscenter i nærheden af Paderborn. Udstyret med omkring 60 kampvogne ydede eleverne fanatisk modstand og stoppede den amerikanske fremrykning hele dagen. Da den amerikanske styrke ikke formåede at rykke frem den 31. marts spurgte chefen for 7. korps generalmajor [[J. Lawton Collins]] general Simpson om hans 9. armé, som var på vej østpå nord for Ruhr kunne hjælpe. Simpson gav herefter en kampgruppe fra 2. panserdivision, som netop var nået til Beckum, om at rykke 25 km mod sydøst til [[Lippstadt]], halvvejs mellem Beckum og den stoppede spydspids fra 3. panserdivision. Tidligt på eftermiddagen den 1. april mødtes enheder fra 2. og 3. panserdivisioner ved Lippstadt, så der var forbindelse mellem 9. og 1. armé samtidig med at Ruhr-området og Models Heeresgruppe B blev omringet af amerikanerne.<ref name="Bed20"/>
Historie