== Sammensværgelse ==
Planen var, at styrker skulle samles i [[Maidstone]], [[Guildford]] og [[Essex]] og marchere mod London i en skinmanøvre. Andre styrker ville samles i [[Newbury]] og [[Salisbury]]. Biskoppen af Exeter ville lede et oprør i [[Devon (county)|Devon]]. Buckingham ville lede en hær fra Wales til England, slutte sig til Exeter og derefter slutte sig til Henry Tudor. Henrik ville lede en hær på 3.500, hyret af skatmesteren i [[Hertugdømmet Bretagne|Bretagne]] [[Pierre Landais]]. Han ville derefter slutte sig til Exeter og Buckingham. Henrik, der opholdt sig i eksil i Bretagne, nød støtte fra den bretonske skatmester Pierre Landais, der håbede, at Buckinghams sejr ville cementere en alliance mellem Bretagne og England.<ref>[[Louisa Stuart Costello|Costello, Louisa Stuart]] (2009) ''Memoirs of Anne, Duchess of Brittany, Twice Queen of France'', s. 17–18, 43–44</ref> Oprørerne i Kent iværksatte imidlertid deres oprør 10 dage for tidligt og erklærede Buckingham som deres leder, hvorved hans involvering blev åbenlys. Richard handlede hurtigt. Han nominerede [[Ralph de Ashton]] som vicerigskonstabel i England, (da Buckingham var [[Rigskonstabel af England|rigskonstabel]]) med beføjelse til at arrestere, retsforfølge og fratage de sammensvorne deres ære, liv og gods. Hertugen af Norfolk førte 100 mand til [[Themsen]]s munding for at blokere for at styrker fra Kent og Essex kunne forenes. I Leicester satte Richard en præmie på oprørernes hoveder. 1000 pund for Buckingham eller 100 pund om året i resten livet, 1000 mark for [[Thomas Grey, 1. markis af Dorset|markisen af Dorset]] og hans onkel [[Lionel Woodville]], [[biskop af Salisbury]] og 500 mark for andre ledende oprørere. Nogle af Henry Tudors skibe løb ind i en storm og blev tvunget til at vende tilbage til Bretagne eller Normandiet,<ref>[[Buckingham's rebellion#Kendall|Kendall, Richard the Third]] s. 274</ref> mens Henrik og to skibe ankrede ud for Plymouth. Han blev mødt af en gruppe af kongens tilhængere og flygtede til Bretagne. Her hørte han om Buckinghams fiasko.<ref>[[Buckingham's rebellion#chrimes|Chrimes, Henry VII]] s. 26 n. 2</ref>
Militær