Ude på Vestfjorden blev vind fra nord og nordøst regnet som godt vejr. Østenvinden var kold, men gav klart vejr. Sydvestlig vind gav tung sø og [[Havbølge|dønninger]] fra Atlanterhavet samt søgang og skum. Særligt slemt regnede man også nordvestlige vinde for at være, fordi den gav faldvinde, samt at denne retning blæste bådene ud på Vestfjorden. Blev lofotenfiskerne overraskede af vind fra nordvest, måtte de forsøge [[Gå over stag|at krydse]] ind mod land, men bølgegangen kunne gøre udsynet vanskelig, det samme kunne tæt snevejr. Et andet problem var vanskelighederne med at skelne mellem brått og grunde, men buldrende lyd fra havet, som slog mod [[skær]] og sten, kunne hjælpe dem, om udsynet blev for dårligt. Når de endelig havde fundet nødhavn i en stille vig, kunne de være langt fra fiskeværet, som de holdt til i. Hvis krydsning ind mod land blev umulig, måtte de "lense unna" (sejle med vinden ind agterfra), hvilket kunne føre til, at de blev ført ud på den åbne del af Vestfjorden.<ref>[[#Blix|Blix: ''Gamle Lofoten'' side 33–34.]]</ref><ref>[[#Blix|Blix: ''Gamle Lofoten'' side 37.]]</ref>
Vand