Konventionen, der navnlig indeholder bestemmelser om kontrol med fremstillingen af og handelen med de nævnte skadelige bedøvelsesmidler, står det alle andre magter i [[Europa]] og [[Amerika]] åbent at tiltræde. En række af de således indbudte lande tiltrådte konventionen (herunder [[Danmark]] den [[17. december]] [[1912]]), og nogle ratificerede den (blandt andre Danmark den [[5. juli]] [[1913]]). Det var imidlertid en betingelse for konventionens ikrafttræden, at alle signatarmagterne havde ratificeret, og da flere magters ratifikation lod vente på sig, blev det den [[25. juni]] [[1914]] i Haag vedtaget at åbne en protokol, hvis undertegnelse medførte konventionens ikrafttræden for det pågældende lands vedkommende. Verdenskrigen afbrød bestræbelserne for internationalt samarbejde på dette område, men i [[Versaillestraktaten]] af 28. juni 1919 og flere andre fredstraktater bestemtes det, at ratifikation af fredstraktaten var ensbetydende med konventionens ikrafttræden. Flere af de under [[1. verdenskrig]] neutrale stater tiltrådte derefter ikrafttrædelsesprotokollen af 1914 (Danmark og [[Island]] den [[21. oktober]] [[1921]]), og konventionen er nu »gældende ret mellem næsten alle anerkendte stater. Ifølge konventionen skal de kontraherende magter gennem det nederlandske udenrigsministerium meddele hverandre dels love og administrative forskrifter vedrørende de i konventionen omhandlede forhold — både de bestemmelser, der allerede er og dem, der i henhold til konventionen måtte blive udstedt — og dels statistiske oplysninger om handel med Opium og lignende midler.
Historie