Engell, generalsekretæren og pressechefen gik under kaldenavnet "de tre [[kardinal (katolske kirke)|kardinaler]]."<ref name=":1" /> Engell ønskede at tage kontrol over partiformandskabet, sådan at Engell og Uffe Ellemann-Jensen kunne regnes som ligeværdige statsministerkandidater for de borgerlige partier. Engell lykkedes ikke med at presse [[Torben Rechendorff]] til at trække sig før 1995.{{sfn|Eskholm|2005|pp=104–107}} Engells topstyring af partiet og promovering af sine tre unge støttere, [[Lene Espersen]], [[Gitte Seeberg]] og [[Henriette Kjær]], skabte splittelse i folketingsgruppen.<ref>Ritzau (17. november 2005). [http://politiken.dk/kultur/ECE129399/portraetbog-hans-engell-var-skrupelloes/ »Portrætbog: Hans Engell var skrupelløs«] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20160304015334/http://politiken.dk/kultur/ECE129399/portraetbog-hans-engell-var-skrupelloes/ |date= 4. marts 2016 }}. ''Politiken'' <small>'''(dansk)'''</small>. Besøgt 13. august 2014.</ref> Engell overvejede på daværende tidspunkt at bryde ud og danne sit eget parti med sine støtter, men dette blev dog ikke til noget.<ref>Lykkeberg, Rune (23. oktober 2009). [http://www.information.dk/208287 »Som vi ikke har set hende før«] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20160304211046/http://www.information.dk/208287 |date= 4. marts 2016 }}. ''[[Dagbladet Information]]''. Besøgt 13. august 2014.</ref> I 1995 indgik partiet et opsigtsvækkende forlig med [[Poul Nyrup Rasmussen]]s regering om finansloven.{{sfn|Eskholm|2005|pp=121–129}}
Historie Foreninger Organisationer