Tidlig kristen kunst inddeles i forskningen sædvanligvis i to perioder: før og efter enten [[Milano-ediktet]] fra 313 − 'Kirkens triumf' under [[Konstantin den Store]], 'den konstantinske vending' − eller man bruger [[første koncil i Nikæa]] i [[325]] som markering.
Den tidligere periode bliver kaldt den prækonstantinske eller førnikænske periode og perioden derefter: 'perioden med de første syv [[Økumenisk koncil|økumeniske konciler]]'.{{sfn|Jensen|2000|p=16}}<ref group="note"> 'Den konstantinske vending' se evt. [[:en:Constantinian shift|'Constantinian shift']] {{en sprog}} – Perioden fra [[første koncil i Nikæa|Nikæa i 325]] kaldes [[:en:First seven ecumenical councils|'First seven ecumenical councils']] {{en sprog}}, 'de syv første [[Økumenisk koncil|økumeniske konciler]]' (325-787)</ref>
Afslutningen på perioden med tidlig kristen kunst – som ifølge kunsthistorikere sker i perioden fra 400-tallet til 600-tallet – ligger således en del senere end udgangen af perioden for '[[tidlig kristendom]]' som typisk af teologer og kirkehistorikere placeres under Konstantin, dvs. begyndelsen af 300-tallet (313-325, se evt. om [[Senantikken#Konstantin den Store og kristendommens gennembrud|Konstantin den Store og kristendommens gennembrud]]).
Arkitektur