Chanel har været anset for at være [[antisemit]], motiveret af sin oplevelse med Pierre Wertheimer, som i 1924 ydede Chanel økonomisk støtte til at udvide. Til gengæld blev hun siddende med mindre end ti % andel i sit eget selskab. Hun følte sig udnyttet, og da den nazistiske "arianisering" tvang to tredjedele af [[jødisk]]-ejede virksomheder til at sælge til ikke-jøder til en meget lav pris, henviste Chanel til denne lov for at få Wertheimer til at overføre hendes eget selskab til hende. Da han var flygtet til USA, skrev hun [[5. maj]] 1941 til nazistiske myndigheder, at firmaets fulde ejerskab burde tilbageføres til hende: "''Jeg har en indiskutabel ret til at prioriteres. Min fortjeneste af det, jeg selv har skabt, har siden grundlæggelsen af dette firma ... været uforholdsmæssig lav.''" Imidlertid havde Wertheimer allerede overført firmaet til en ikke-jødisk ven, der stillede op som "arisk" stedfortræder. I 1954 var det alligevel Pierre Wertheimer, som hjalp Chanel med at genoptage modefirmaet. Da hun døde på Hotel Ritz, havde hun boet der i 30 år.<ref>[https://www.thevintagenews.com/2017/06/27/coco-chanel-little-black-dress-enters-gestapos-bedroom-2/ Coco Chanel: Suspicion builds that the little black dress was in the Gestapo’s bedroom<!-- Botgenereret titel -->]</ref>
Historie Erhvervsliv