En komplet beskrivelse af de fysiske og jordmekaniske forhold i en brudzone, selv når bruddet finder sted i homogene, tykke lag, har vist sig at være ganske kompleks.<ref>Bent Hansen (1965): A Theory of Soil Plasticity for ideal frictionless materials. Teknisk Forlag, København, 471 s.</ref><ref>Bent Hansen (2001): Advanced theoretical Soil Mechanics, Dansk geoteknisk Forening, Bulletin 20, 541 s.</ref> Den tyske ingeniør ''Ludwig Prandtl'' (1875-1953), som ellers er mest kendt for sine matematiske analyser inden for aerodynamik, arbejdede omkring 1920 med problemet.<ref>Ludwig Prandtl (1920): Über die Härte plastischer Körper, Nachrichten der Gesellschaft der Wissenschaften zu Göttingen, Matamatisch-physikalische Klasse, side 74-85</ref> Inspireret af Prandtls arbejde, og ud fra empiriske undersøgelser af mange forskellige typer af jordprofiler og brudfigurer udviklede Karl Terzaghi i 1943 et tilnærmet udtryk for jords bæreevne,<ref name=":3" /><ref>Karl Terzaghi (1943):  Theoretical Soil Mechanics, 505 sider, John Wiley & Sons, New York</ref> som i dag i modificerede udgaver bruges næsten overalt i verden. Jørgen Brinch Hansen præsenterede i 1950-erne en modificeret udgave<ref>Hansen, J. Brinch (1970): A revised and extended Formula for Bearing Capacity. Geoteknisk Institut Bulletin nr. 28</ref> af Terzaghis bæreevneformel, som i dag anvendes mange steder i verden. Ved stribefundamenter med bredden ''b'' anvendes i Danmark hovedsageligt denne formel<ref>Krebs Ovesen m.fl. (2006), s. 195</ref>
:<math> R = R_\gamma + R_q + R_c = \frac{1}{2} \gamma b^2 N_\gamma + q b N_q + c b N_c </math>
Teknologi Naturvidenskab