Han var søn af officeren [[Cai Hegermann-Lindencrone (officer)|Cai Hegermann-Lindencrone]] og blev student fra [[Herlufsholm]] [[1857]]. Efter at have gennemgået [[Landkadetakademiet]] blev han [[1859]] [[sekondløjtnant]] ved 2. dragonregiment med aldersorden fra 1857, gennemgik [[1862]]-[[1863|63]] den franske [[kavaleri]]skole i [[Saumur]] og ansattes efter hjemkomsten som [[adjudant]] ved 2. kavaleribrigade, i hvilken stilling han [[1864]] deltog i fægtningen ved [[Vejle]] og i operationerne i [[Jylland]]. Efter [[2. Slesvigske Krig|krigen]] var han ansat ved 2., 3. og 5. dragonregiment, gennemgik feltartilleriets skoler og udnævntes i [[1867]] til [[premierløjtnant]]. I [[1870]] sendtes Hegermann-Lindencrone til troppesamlinger ved [[Verona]] og ved [[Wien]] og ansattes året efter som adjudant ved [[2. generalkommando]]. Ved afgangen derfra i [[1875]] kom han til [[Gardehusarregimentet]], hvorfra han ved udnævnelsen til [[ritmester]] i [[1878]] blev forsat til 4. dragonregiment. Fra [[1882]]-[[1885|85]] var Hegermann-Lindencrone adjudant hos [[Christian 9.|kongen]], men da han sidstnævnte år forfremmedes til [[oberstløjtnant]], blev han chef for Gardehusarregimentet og [[kammerherre]]; [[1892]] udnævntes han til [[oberst]]. Han beordredes i [[1886]] til [[Frankrig]] for at overvære Manøvrer ved Bordeaux, sendtes i [[1890]] på kongens vegne til det preussiske thüringske uhlanregiment nr. 6 i anledning af dets 75-årige jubilæum og var medlem af flere kommissioner. [[1897]] stilledes han til rådighed for generalinspektøren for rytteriet, og [[1903]] udnævntes han til [[generalmajor]] og generalinspektør. Sidstnævnte stilling fratrådte han [[1909]] og stilledes til rådighed for [[1. generalkommando]]. [[1910]] gik han på pension.
Personbillede_savnes Historie Ledelse Foreninger Ledere