Efter nøje overvejelse gik han derfor den næste morgen op til general Gerlach, der var syg, for at overtale denne til at afgive overkommandoen, som derefter ville tilfalde du Plat som ældste divisionsgeneral. Denne ville så kunne tage det fulde ansvar for tilbagetrækningen.<ref name=lyng> Lyngby (2014), s. 45</ref> Hans plan var at forlade Dybbølstillingen natten til 17. april og blot efterlade en mindre styrke i skanserne og løbegravene, hvorfra den kunne trække sig tilbage, så snart fjenden angreb. Gerlach ville dog ikke støtte forslaget uden at få regeringens tilladelse.<ref> Lyngby (2014), s. 37</ref> Du Plat overtog 16. april om aftenen ansvaret for vagten i stillingen og blev derfor ansvarlig for forsvaret ved [[Kampene ved Dybbøl|stormen på skanserne]] 18. april. Han nærede ingen tvivl om, at angrebet ville komme, og havde derfor truffet de nødvendige forberedelser. Da han om formiddagen fik melding om fjendens angreb, lod han straks 2. brigade i brohovederne træde til gevær; men ved at sondere terrænet kom han snart til den erkendelse, at stillingen ikke længere kunne forsvares, fordi skanserne I-VI var erobret af fjenden og venstre fløj i fuldstændigt tilbagetog. Generalen trådte frem i forreste linje, ledsaget af sin stabschef, major [[Ernst Schau]], og kunne herfra se sine tropper strømme tilbage til brohovederne. I et forsøg på at forhindre, at tilbagetoget udartede sig til flugt, hævede han den stok, han havde i hånden og råbte: ''"Bliv staaende, Folk, skyd!"''.<ref name=lyng/> Under kraftig beskydning blev han dødelig såret på landevejen tæt ved baraklejren, og samme skæbne ramte både hans stabschef, som ilede ham til hjælp, og major [[Sigismund von Rosen]], der omtrent samtidig, ved middagstid, blev dødeligt såret på eller ved chausseen.<ref>Disse hændelser er beskrevet i Wilhelm Dinesen: Fra 8. brigade, jf. Lyngby (2014), s. 45</ref><ref name="NEU"/> Du Plat døde af sine kvæstelser samme dag.
Historie