Længe forholdt efterslægten sig absolut beundrende over for ''Arilds Krønike''. Gamle Arild Huitfeldt havde sagt det, og dermed var sagen afgjort. Men da den historiske kritik først var kommet til orde ved [[Hans Gram]], begyndte man at skønne, at selv Huitfeldt trængte til at efterses i sømmene. I eftertiden, da kritikken er blevet højrøstet, er Huitfeldts skrøbeligheder trådte klarere for lyset end nogen sinde før; dog har selv de, der gik videst i kritikken, givet den gamle historieskriver, hvad der tilkom ham, nemlig en varm anerkendelse af, at det er et "Kæmpeværk", han har udført. "Aldrig har, hverken før eller senere, Kjendskabet til Danmarks Fortid gjort et saa umaadeligt Skridt fremad som ved Huitfeldts Arbejde", siger [[Kr. Erslev]], og eftertiden har ikke ændret denne dom, hvor meget den end vil finde at rette i det værk, der er det rette mindesmærke på Huitfeldts grav.
Historie