Oehlenschläger havde kun én gang taget direkte til orde mod Baggesen i en ''Erklæring til Publikum'', men ved adskillige allusioner i sine skrifter (''Fiskeren'', ''Hroars Saga'', ''Robinson i England'', ''En Rejse'') bidraget til at nære forestillingen om ham som en af misundelse inspireret modstander. I sit sidste på dansk udgivne skrift ''Rosenblade med et Par Torne'' (1819) afsluttede Baggesen striden med nogle satiriske udfald imod Oehlenschläger (bl.a. parodierne ''Shak Peer eller Adam Vævers Romance'' og ''Robinson i England''), men tillige med det skønne digt ''Jubelæblet eller den gamle Harpespiller'', hvor oldingen, "hvis Tid er omme", ser sangens livsæble gløde frem i træet, som han har vandet med sit hjerteblod, og fuld af fryd vil gribe det, – da en dreng træder ind i lunden, og den gamle i sit dødsøjeblik må se, at "da hans Offers Frugt var moden, faldt den ned i Drengens Skjød"; tanken giver et lignende billede som i rimbrevet ''Noureddin til Aladdin'', med hvilket den lange kamp oprindelig indvarsledes ved dets fremhævelse af modsætningen mellem de to digternaturer.<ref name="DBL 446">[https://runeberg.org/dbl/1/0464.html Hansen, s. 446]</ref>
Historie Erhvervsliv Foreninger Organisationer