[[Nationalkonservativ]]t tankegods prægede en stor del af de konservative strømninger i [[mellemkrigstiden]],<ref name=TM3/> der i nogle lande udviklede sig i en højreradikal retning og blev påvirket af [[fascisme]]n.<ref name=Egander>[https://danmarkshistorien.dk/vis/materiale/konservatisme Christian Egander Skov: "Konservatisme". ''danmarkshistorien.dk'', Aarhus Universitet. Dateret 8. november 2011.]</ref> I 1945 var disse strømninger blevet belastede som følge af sammenvævningen med nazisme og fascisme. I det kontinentale Vesteuropa genopfandt konservatismen mange steder sig selv, og efterkrigskonservatismen blev en blanding af teknokratisk, liberal og social konservatisme. I Tyskland tilsluttede en række intellektuelle sig det, der ofte benævnes "teknokratisk konservatisme". Det gjaldt blandt andet [[Helmut Schelsky]], [[Arnold Gehlen]] og [[Hans Freyer]]. Det var en pragmatisk og kristeligt inspireret konservatisme, der plæderede for status quo og understregede civilsamfundets dyder og pligter, men også formulerede et reformprogram i sociale spørgsmål. Internationalt blev den tidligere nationalisme afløst af en accept af USA som den dominerende magt og naturlige partner og antikommunisme som en central ide. De kristelige demokrater, der dominerede det politiske liv i Tyskland i de første efterkrigsårtier, var et fremtrædende eksempel på bevægelsens praktiske udformning.<ref name=TM3/>
Filosofi