Efter den [[russisk-japanske krig]] og den efterfølgende lavkonjunktur kom det til [[Den Russiske Revolution 1905]]. De intellektuelle krævede desuden større frihed. [[Zar]]en mistede autoritet indenlands og kunne kun undgå at blive styrtet ved at give indrømmelser til befolkningen, hvilket skete i [[oktobermanifestet]]. Således blev [[Dumaen]] oprettet som den første russiske folkeforsamling. Ifølge forfatningen havde den ikke stor indflydelse; men gennem den fremvoksende presse fik den mulighed for at få indflydelse på folket. Dette indskrænkede i stadig større grad regeringens handlingsfrihed, da de liberale medlemmer af dumaen gjorde det acceptabelt at være direkte modstander af staten. De ryddede på denne måde jorden for de ekstremt voldelige venstreorienterede grupper under [[oktoberrevolutionen]]. Denne modsætning blev skærpet af zarens reaktionære politik og hans manglende forståelse for behovet for en yderligere modernisering af den politiske struktur. Således forvandledes Rusland i stadig højere grad til et svagt autokrati med en svag regering, som til stadighed måtte tage hensyn til stemningen i en fjendtlig offentlighed. Ganske vist blev der i 1914 også sluttet en form for [[borgfred]], men på grund af de militære tilbageslag holdt den ikke længe.
Historie