[[Fil:Résurrection Corneille cartouche central 2.jpg|thumb|Fresko af [[Michel Corneille den ældre]] (1601-1664) i kirken [[Saint-Nicolas-des-Champs]] i [[Paris]].]]
'''Freskomaling''' (fra [[italiensk (sprog)|italiensk]]:''buon fresco'' eller ''a fresco'') består i, at [[pigment]] blandet med vand lægges på et tyndt lag af våd, frisk kalkpuds, som hedder ''intonaco'' på italiensk. På grund af pudsens kemiske sammensætning er en binder ikke nødvendig; pigmentet opløst udelukkende i vand vil synke ind i ''intonaco''en, som i sig selv bliver mediet, som holder pigmentet. Pigmentet absorberes nu af den våde puds. Pudsen tørrer i løbet af nogle timer og reagerer med luftens [[kultveilte]]: Det er denne kemiske reaktion som fikserer pigmentpartiklerne i pudsen. Det er den ægte freskoteknik. (I modsætning til ''Fresco-secco'' eller '' a secco'', hvor pigmentet males på tør puds. Det er ikke lige så holdbart, fordi pigmenterne ikke bliver en del af væggen, som i ''buon fresco'').
Kunst Maleri