==Biografi==
Oluf 2. var søn af [[Valdemar Atterdag]]s datter, [[Margrete 1.]] Da Valdemar døde, havde han ingen sønner, og af seks børn var kun Margrete tilbage. Hun blev gift med [[Håkon 6.]] af [[Norge]] og fik sønnen Oluf. Valdemar havde lovet den [[Sverige|svenske]] konge, [[Albrecht af Mecklenburg]], at dennes søn, Albrecht 4., skulle overtage den danske trone efter Valdemars død. Men hverken befolkningen eller [[Rigsråd]]et med [[drost]]en [[Henning Podebusk]] i spidsen ønskede Albrecht 4. som konge. [[Hanseforbundet|Hansestæderne]] var heller ikke begejstrede. Fyrstedømmerne [[Pommern]] og [[Sachsen-Lauenburg]] ønskede heller ikke en [[mecklenburg]]isk stormagt til nabo. Valget faldt i stedet på den blot femårige Oluf med hans mor Margrete og hans far Håkon som formyndere. Oluf måtte underskrive en [[håndfæstning]], hvori han lovede at indkalde til [[danehof]] hvert år, samt at en del af de ejendomme, som Valdemar Atterdag havde konfiskeret, skulle tilbageleveres.
Historie