[[Fil:Friedrich Overbeck 011.jpg|thumb|left|[[Selvportræt]] med familie, ca. 1820, [[Behnhaus]].]]
[[Fil:Friedrich Overbeck 008.jpg|thumb|left|''Italia und Germania'' ([[Neue Pinakothek]]).]]
17 år gammel kom Overbeck på [[Akademie der bildenden Künste Wien|Wiens Akademi]]. Han blev  bortvist sammen med nogle andre unge malere, der var betaget af [[romantikken]]s syner og fjendtligt stemt mod alt akademisk væsen. De tog 1810 til [[Rom]], og Overbeck, den betydeligste af dem, blev den ledende ånd; hernede opstod så det ejendommelige kunstnersamfund, [[San Isidoro]]s kunstbroderskab, hvor [[Peter von Cornelius]], Overbeck, [[Julius Schnorr von Carolsfeld]], [[Friedrich Wilhelm Schadow]] og [[Philipp Veit]] blev de førende, og hvis program: Kunst og religion i en højere enhed, blev samlingsmærket for [[nazarenerne]]. Da Cornelius, den mest energiske, ligesom flere andre snart emanciperede sig fra denne retning og nogle år senere forlod Rom, blev Overbeck den egentlige bærer for nazarensk kunst i dens følelsesfuldt-blide og mystisk-sværmeriske skikkelse.
Historiemalere Maleri