[[Kinas kommunistiske parti]] blev grundlagt af Chen Duxiu og [[Li Dazhao]] i den franske del af Shanghai i 1921 som et studiesamfund og uformelt netværk. Mao etablerede en gren i Changsha, hvor han også lavede en gren af det socialistiske ungdomgskorps. Han åbnede en boghandel med sit nye kulturelle bogsamfund med det formål udbrede revolutionær litteratur i Hunan.<ref>{{harvnb|Schram|1966|p=63}}; {{harvnb|Feigon|2002|pp=23, 28}}</ref> Han var involveret i bevægelsen for Hunans autonomi i håb om a ten hunanesisk konstitution ville øge [[civil frihed]], og gøre hans revolutionære aktiviteter nemmere. Da bevægelsen fik succes med at etablere provinsiel autonomi under en ny krigsherre glemte Mao sit engagement.<ref>{{harvnb|Schram|1966|pp=63–64}}; {{harvnb|Feigon|2002|pp=23–24, 28, 30}}</ref> I 1921 eksisterede der små marxistiske grupper in Shanghai, Beijing, Changsha, Wuhan, Guangzhou og Jinan; det blev besluttet at afholde en centralt møde, som begyndte i Shanghai den 23. juli 1921. Der kom 13 delegerede til den første del af [[Kinas kommunistiske partis nationalkongres]], hvoraf Mao var en af dem. Efter myndighederne sendte en politimand til at spionere på kongressen flyttede de delegerede til en båd i en sø nær [[Jiaxing]] i Zhejiang for at undgå dem. Selvom sovjetiske- og [[komintern]]delegerede deltog, så ignorerede den første kongres [[Lenin]] råd om at acceptere midlertidige alliancer mellem kommunister, og "bourgeois democrats". der advokerede for en national revolution; i stedet holdt de sig til den ortodokse marxist-tro om, at kun det urbane proletariat kunne lede en socialistisk revolution.<ref>{{harvnb|Schram|1966|pp=64–66}}.</ref>
Religion