Crispi blev tidligt [[advokat]] i [[Palermo]] og [[1846]] i [[Neapel]], men efter opstanden på [[Sicilien]] i januar 1848 vendte han tilbage til sin fødeø, valgtes til dens særlige parlament og blev generalsekretær i dens krigsministerium. Han blev derfor landsforvist maj 1849, drog først til [[Genova]], men udvistes 1853 som tilhænger af [[Mazzini]] og tog 1853-55 ophold på [[Malta]]; drog derfra til [[Paris]], hvor han ligeledes blev udvist 1858, og endelig til [[London]], hvor han knyttede sig nært til Mazzini. I dennes ærinde gennemrejste han 1859 Sicilien for at undersøge stemningen og var foråret 1860 en af hovedmændene i forberedelsen af toget til Sicilien, samt overtalte [[Garibaldi]] til at stille sig i spidsen derfor. Han fulgte selv med på toget og kæmpede tappert ved [[Calatafimi]]; arbejdede i 3 måneder snart som minister, snart som Garibaldis sekretær på at ordne øens forvaltning; men skønt han havde været med at kundgøre [[Viktor Emmanuel 2. af Italien|Viktor Emmanuel]] som Italiens konge, søgte han dog at forhale øens tilknytning til Norditalien, dels fordi han personlig hyldede republikken, dels fordi han ogsaa ville have [[Kirkestaten]] befriet. Han lod derfor Nationalforsamlingens formand, Lafarina, føre bort fra Sicilien og modarbejdede den af Cavour indsatte prodiktator, Depretis, men vakte derved stor uvilje mod sig. I september tog han til [[Neapel]] og var her i et par uger udenrigsminister, men kunne ikke hindre folkeafstemningen om landets tilknytning til Norditalien.
Politik Historie