I en længere årrække (fra [[1837]] til [[1851]]) var han distriktslæge i København samt læge ved [[Regensen]] og kollegierne. [[1839]] stiftede han sammen med [[C.J.H. Kayser]] ''[[Ugeskrift for Læger]]'' og ledede i flere år dette tidsskrift, som var kritisk indstillet over for administrationen og [[Det Sundhedsvidenskabelige Fakultet (Københavns Universitet)|fakultetet]], og ledede det indtil [[1845]]. Under [[Treårskrigen|den første slesvigske krig]] virkede han som overlæge ved [[Garnisonshospitalet]], og i [[1849]] fik han [[Dannebrogordenen|Ridderkorset]]. [[1859]] blev han overmedikus ved Frederiks Hospital efter [[C.E. Fenger]] og samme år [[titulær professor]], men døde allerede året efter af en [[lungetuberkulose]], som i mange år havde nedbrudt hans helbred og arbejdsevne. Til trods for et bestandigt svageligt helbred udfoldede han en betydningsfuld både praktisk og videnskabelig virksomhed og var æret ikke mindre for sin ædle ideelle åndsretning end for sin rige kundskabsfylde, især inden for [[medicinhistorie]]n.
Religion Samfund Historie Organisationer Uddannelsesinstitutioner Religionsvidenskab