== Opvækst ==
Sartres far døde, da sønnen var 15 måneder gammel, og enken, den 24-årige Anne-Marie, flyttede hjem til sine forældre i [[Paris]]. Hun gav sønnen, som hun kaldte Poulou, sin udelte opmærksomhed, læste for ham og spillede klaver for ham, og hendes far omtalte mor og søn som "børnene". Sartre voksede dermed op med følelsen af, at hun var en ældre søster; og det knuste ham helt, da hun giftede sig igen i [[1916]]. Til sin dødsdag hadede han sin stedfar, marineingeniøren, der flyttede dem til et liv i [[La Rochelle]]. Hans nye skolekammerater var børn af fiskere, der så ned på den skeløjede pariser og gav ham klø. I selvforsvar blev Sartre snart et bøllefrø af samme skuffe, og stjal penge fra sin mors taske for at kunne bestikke sine plageånder med kager. I [[pubertet]]en blev han pint af bevidstheden om at være grim, men besluttede sig til sidst for at overse det. Han blev aldrig højere end 1,58 meter og var meget [[skeløjet]]. Når han ikke kunne tiltrække kvinder med sit udseende, indså han som teenager, at han måtte forføre dem med ord – ''les mots'' – <ref>Hazel Rowley: ''I tykt og tynt'' (s. 18-20), forlaget Damm, Oslo 2005, {{ISBN|82-496-0656-6}}</ref> som også var navn på den beretning om sine første 11 år, han udgav i [[1963]], <ref>[http://colimasson.over-blog.com/article-les-mots-1963-de-jean-paul-sartre-121194034.html Les Mots (1963) de Jean-Paul Sartre - Critiques de Colimasson<!-- Bot genereret titel -->]</ref> og som han året efter fik [[nobelprisen]] for.
Filosofi Historie