==== I 1900-tallets politik ====
Den romantiserede ide om vikingerne, der var etableret i forskningskredse i Nordvesteuropa i 1800-tallet og begyndelsen af 1900-tallet var potent, og vikingen som figur blev et velkendt og formbart symbol i forskellige kontekster i politik og politiske ideologier i 1900-tallets Europa.<ref>Hall, ss. 220–1; {{harvnb|Fitzhugh|Ward|2000|pp=362–64}}.</ref> I Normandiet, hvor vikinger havde bosat sig, blev vikingeskibet et ukontroversielt regionalt symbol. I Tyskland var kendskab til vikingernes historie blevet stimuleret af grænsestridigheder med Danmark over [[Slesvig-Holsten]] i 1800-tallet, og brugen af skandinavisk mytologi af [[Richard Wagner]]. Den idealiserede opfattelse af vikingerne appellerede til den tyske højrefløj, der omdannede vikingefiguren i overenstemmelse med ideologien om en germansk overrace.<ref>[[William W. Fitzhugh|Fitzhugh]] and Ward, p. 363</ref> [[Nazityskland]] byggede videre på lingvistiske og kulturelle forbindelser mellem de nordisk-talende skandinavere og andre germanske grupper i en fjern fortid, og de skandinaviske vikinger blev fremstillet som en ren germansk befolkning. Det kulturelle fænomen med vikingernes ekspansion blev genfortolket og brugt til [[propaganda]] for at støtte den ekstreme militante nationalisme i [[Det Tredje Rige]]. Samtidig blev ideologiske orienterede fortolkninger af vikingernes tro, og den skandinaviske brug af runer brugt til at konstruere [[nazimysticisme]]. Andre politiske organisationer i samme boldgade, som det tidlige norske [[Fascisme|fascistparti]] [[Nasjonal Samling]], brugte lignende elementer af den moderne myte om vikingekultur i deres symbolisme og propaganda. I det [[Kommunisme|kommunistiske]] Rusland ledte ideologien om en raceren slavisk befolkning til en fuldstændig afvisning af, at skandinavere havde påvirket opbygningen af Rus-folket, der skulle være grundlagt af slavere. Beviser på det modsatte blev undtrykt indtil 1990'erne. Novgorod enerkender i dag deres vikingehistorie, og man har inkluderet et vikingeskib i byens logo.<ref>Hall, s. 221.</ref>
Historie