I Rom udviklede hans kunstnerpersonlighed sig under utrættelig flid og med stedse større opgaver for øje. Ganske naturlig drog han i førstningen fordel af den færdighed i malmens behandling, som han fra håndværket sad inde med. For en mindre bronzefigur, ''En Fiskerdreng'', vandt han for tredje gang den Neuhausenske præmie [[1857]], og to år efter vakte han megen opmærksomhed ved ''En Favn, som danser med den lille Bacchus paa Knæet'', en så vel i form som i bevægelse med stort liv gennemført lille [[bronze]]gruppe (Statens Samling). Endnu en gang behandlede han et emne fra oldtidens sagnkreds som statuette i malm: ''Silen ridende paa et Æsel''. Medens han hidtil ligesom havde søgt en støtte for sit talent i gengivelsen af kendte typer fra oldtidens kunst, frigjorde han sig nu mere og mere. Vel valgte han til sit første arbejde med legemsstore figurer et motiv fra oldtiden: ''Pan, som trøster Psyche med sit Fløjtespil'', men hele opfattelsen havde et andet præg, nærmere beslægtet med nutidens følelsesliv. Ligesom [[Psyke (græsk mytologi)|Psyche]] var en ganske naturlig gengivet bedrøvet ung pige, havde også i [[Pan]] det stiliserede fantasibillede givet plads for en mere menneskelig skikkelse med et naturligere sjæleligt udtryk.
Kunst Historie Organisationer