Det blev der imidlertid gjort noget ved i årene efter 1851, hvor Indenrigsministeriet vedtog at igangsætte en omfattende udbedring af vandvejen mellem Tange og Silkeborg. På denne strækning blev Gudenåen uddybet og udvidet, og der blev fjernet flere hundrede sten med størrelser på 1,2-2 m samt et betydeligt antal af mindre sten. Det var et hårdt arbejde, eftersom åbunden de fleste steder i sig selv var hård som sten, og arbejderne derfor ofte måtte stå midt i åen og hakke i bunden med store jernstænger. Gennemførelsen af uddybningerne og udvidelser i 1802-03, 1807-10 og ikke mindst 1851-61 betød også en betydelig reduktion af de lavvandede stryg, som ørred- og laksefiskene hidtil havde benyttet som gydepladser.<ref name="autogeneret1" /> I årene 1934-40 blev strækningen fra Gudenåcentralen til Bjerringbro også uddybet yderligere.<ref name="autogeneret2">[https://vbn.aau.dk/ws/portalfiles/portal/311965202/FA._Tange_S_.pdf Finn Arlet 2001: De store projekters åstrækning].</ref>
Naturbeskyttelse