Til [[den grundlovgivende Rigsforsamling]] valgtes han i [[Aarhus Amt]]s 3. kreds, og han var sekretær i [[Grundlovsudvalget af 1848|grundlovsudvalget]], et hverv, som stillede store fordringer til indsigt og arbejdsevne. Også han blev, som andre af [[grundloven]]s fædre, straks offer for den demokratiske strømning og faldt igennem i sin kreds ved valget i december [[1849]], men valgtes endnu i samme måned til første [[landstingsmand]] for 9. kreds. uden at være nogen fremragende taler tog han gennem en række sessioner livlig del i det parlamentariske arbejde og sad ligeledes fra [[1856]] i [[Rigsrådet (1855-1866)|Rigsrådet]]. I denne periode havde han tillige adskillige offentlige tillidshverv; han var medlem af den i 1849 nedsatte store landbokommission, i [[1851]]–[[1852|52]] taksationskommissær på statsgodserne, medindbyder til og medbestyrer af [[Kreditforeningen af jydske Landejendomsbesiddere]], fra 1852 meddirektør for Sindssygeanstalten ved Viborg. I oktober [[1855]] modtog han under [[Ivar Johan Unsgaard]] posten som chef for [[Indenrigsministeriet]]s 2. departement, og i [[1858]] blev han [[stiftamtmand]] i Aarhus, hvormed senere fulgte udnævnelse til [[kammerherre]]. 10 år efter måtte han pga. svageligt helbred søge sin afsked, og natten mellem 4. og 5. april 1872 døde han på Moesgård, i hvis park han er begravet. [[28. maj]] 1852 havde han ægtet Eleonore Emilie Andersen (datter af skibskaptajn Andersen), som overlevede ham.
Ledelse Organisationer Uddannelsesinstitutioner Ledere