I stedet for at fokusere på en enkelt auteur i filmproduktion argumenterer filmforskerne [[Bruce Kawin]] og Robert L. Carringer<ref>Robert L. Carringer (2001) ”Collaboration and Concepts of Authorship.” ''PMLA'' Vol. 116, No. 2, pp. 370-379.</ref> for i stedet for at fokusere på samarbejdet i filmproduktion. Kawin skriver således, at problemet med auteurteorien er, at den "may allow the critic to ignore creative collaboration and leap straight to the director." <ref>Bruce Kawin (1992) ''How Movies Work.'' Berkeley, CA: The University of California Press.</ref> Problemet bliver således, at andre personers indflydelse i filmproduktioner bliver overset: "Many auteurists want to find a single author and let it go at that. Although they may understand that actress [[Bibi Andersson]] and cinematographer [[Sven Nykvist]] are independent beings, they prefer to analyze every image and instant of ''[[Persona (film)|Persona]]'' as if it proceeded directly from [[Ingmar Bergman|Ingmar Bergman's]] consciousness. Bergman himself has always been generous in acknowledging the contributions of the group he has worked with and would never endorse such a critical position." Kawin påpeger i denne sammenhæng, at hvor de fleste af Spielbergs film tydeligvis er hans film, så er ''[[Indiana Jones]]'' filmene tydeligvis mærket af hans samarbejde med [[George Lucas]]. Og især en film som ''[[Das Cabinet des Dr. Caligari]]'' (1920) er i Kawins øjne et eksempel på, hvordan forskellige mennesker kan sætte så stærkt et aftryk på en film, at det er urimeligt at placere noget enkeltindivid som auteuren bag denne film og Kawin indvender i samme ombæring også, at man bliver nødt til også at forholde sig til den kommercielle kontekst for filmproduktion for ikke at overbetone det æstetiske aspekt i ens forståelse af en filmen - altså på bekostning af de produktionsmæssige og økonomiske forhold.
Kultur Videnskab Humaniora Uddannelse