Mathias af Paris gengiver en beretning om et bryllup ''in articulo mortis'' (på dødslejet) mellem dem, da Bianca var døende,<ref>[http://books.google.com/books?id=ufYKAAAAYAAJ&printsec=frontcover&dq=Chronica+Majora#PPA572,M1 "Monachi Sancti Albani, Chronica Majora] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20140430131508/http://books.google.com/books?id=ufYKAAAAYAAJ&printsec=frontcover&dq=Chronica+Majora#PPA572,M1 |date=30. april 2014 }}, Matthew of Paris, s. 572</ref> men dette ægteskab blev aldrig bekræftet af kirken. Ikke desto mindre tyder alt på, at Frederik betragtede Biancas børn som ægtefødte, hvilket bekræftes af datteren Constanzas ægteskab med kejseren af [[Nikæa]], og af hans testamente, hvor han udpeger Manfred til fyrste af Taranto og regent over Sicilien.<ref>I et cirkulære, udstedt af Frederik i 1248, har han Manfred 3., markis af Saluzzo som vidne, og han omtales som "vor kære slægtning" (dilectus affinis noster). Ordet for slægtning er "affinis", hvilket betyder en slægtning ved giftermål, og ikke af blodet. En oversættelse af cirkulæret findes i [http://books.google.com/books?id=C1cBAAAAYAAJ&printsec=frontcover&dq=Historia+diplomatica+Friderica+Secundi#PPA672,M1 Huillard-Bréholles, Historia diplomatica Friderica Secundi, 6(2) (1861): 670-672] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20140430114618/http://books.google.com/books?id=C1cBAAAAYAAJ&printsec=frontcover&dq=Historia+diplomatica+Friderica+Secundi#PPA672,M1 |date=30. april 2014 }}, Reference er omtalt af Douglas Richardson i soc.genealogy.medieval</ref>
Religion Walhalla