Kant skelner mellem ”forstand” og ”fornuft”, selv om de to begreber til en vis grad overlapper hinanden. Han forstår ''forstanden'' som noget, der er begrænset til det, der kan være genstand for sanseerfaring, og som anskues i rum og tid. Forstanden er dermed begrænset til at beskæftige sig med det, der kan erkendes. ''Fornuften'' forstår han derimod som noget, der ikke har denne begrænsning. Fornuften kan gå ud over sanseerfaringen, idet den kan danne begreber som ”tingen i sig selv”, "Gud", ”sjælen”, og ”verden”.<ref>Politikens filosofileksikon, s. 226</ref> Sådanne begreber kalder Kant for ''grænsebegreber''. Dermed mener han, at begreberne angiver, hvor grænsen for erkendelsen går.<ref>Justus Hartnack: Kant, s. 34.</ref> Se figur 7.
Filosofi Historie Walhalla