[[Konrad 3.]], den første Hohenstaufer på Tysklands trone, forlangte af [[Henrik den Stolte]], at han skulle tilbagegive Sachsen, og da hertugen nægtede at adlyde, fratog han ham både Bayern og Sachsen og erklærede ham i ''[[rigens akt]]'', men Henrik satte hårdt imod hårdt, og følgen heraf blev, at det kom til åbenlys kamp mellem Henriks tilhængere, [[welferne]], og Konrads, [[waiblingerne]], der efter Henriks død i 1139 fik overtaget og nødte welferne til at indgå et forlig i Frankfurt i 1142, der bestemte, at Henrik den Stoltes søn, [[Henrik Løve]], skulle have Bayern (fra hvilket dog [[markgrevskabet Østrig]] udskiltes som et selvstændigt hertugdømme) tilbage samt allodierne i Nordtyskland, men give afkald på Sachsen. Således var freden genoprettet i Tyskland, mens der herskede en sådan uro og forvirring i Italien, at Konrad foretrak at opgive kejserkroningen frem for at blande sig i forholdene dernede. Han deltog i det [[2. korstog]] 1147—1149, som fik et højst ulykkeligt udfald, idet den tyske hær gik næsten helt til grunde i [[Lilleasien]], og efter et forgæves forsøg på at erobre [[Syrien]] vendte Konrad 1148 tilbage til Tyskland, hvor han døde 1152. Da hans søn var mindreårig, anbefalede han, før han døde, fyrsterne at vælge hans brodersøn, hertug Frederik af [[Schwaben]], til hans efterfølger, og da fyrsterne fulgte rådet, besteg hertugen den tyske trone som Frederik 1. ([[Frederik Barbarossa]]).<ref name="Salm 72"/>
Filosofi Samfund Historie Kultur Tidligere_riger,_stater,_protektorater,_kolonier_og_lande Foreninger Organisationer Civilisationer