Også i [[Norge]] var der både ved statens og ved privat initiativ oprettet enkekasser. [[1814]] bestod den for begge riger fælles, almindelige enkekasse. Denne kasses fonds blev i henhold til [[konvention]]en af [[2. september]] [[1819]], opgørelsesakten af [[2. april]] [[1820]] og slutningsakten af [[12. april]] [[1823]] delt mellem moderstammen i Danmark og forgreningen i Norge. Ved lov [[17. august]] [[1821]] blev midlerne her slået sammen med en ved regentskabsplakat [[14. marts]] [[1814]] for Norge særskilt oprettet enkekasse. Den sammenslåede enkekasses økonomiske tilstand viste sig snart at være alt andet end tilfredsstillende. [[1836]]-[[1845]] måtte staten tilskyde den tilsammen 768.000 kroner; alligevel måtte kassens regnskab 1845 opgøres med en underbalance af over 4,25 mio. kroner. Ved lov [[29. juni]] [[1848]] blev der oprettet en "ny afdeling", grundlagt på [[forsikring]]steknisk pålidelig basis. Den herefter såkaldte "ældre afdeling" blev henvist til [[likvidation]]. Lov [[21. juni]] [[1895]] "om den norske enkekasse" betegner en ny reform med hensyn til enkekasselovgivningen. Blandt andet indførte den præmiebetaling, som afholdes forlods af tjenestemandens løn, i stedet for indskud. Lov [[8. april]] [[1899]] åbnede adgang for enhver norsk borger til at tegne forsikring i enkekassen. Love af [[22. maj]] [[1902]], [[15. august]] [[1908]], [[23. maj]] [[1913]] og [[12. juni]] [[1914]] indførte en del forandringer såvel for pligtige som for frivillige forsikringer i enkekassen. Ved lov af [[20. april]] [[1917]] og ved oprettelse af Statens pensjonskasse [[1. juli]] samme år begyndte afviklingen af enkekassen. Denne afvikling blev først afsluttet i [[1970'erne]].
Organisationer