Myndighederne begyndte imidlertid at interessere sig for den store dødeligheden i fiskerierne meget takket være samfundsforskeren [[Eilert Sundt]]. Han udgav en bog i 1855 med titlen ''Om dødeligheten'', hvori han påviste, at dødeligheden i Norge, og specielt Nordnorge, var usædvanlig høj sammenlignet med andre europæiske lande. Sund foreslog svømmeundervisning, [[søforklaring]], straf for ansvarlige, hjælpeforeninger og flere andre tiltag. Kun lidt af dette blev gennemført, men efter at Lofotenopsynet blev etableret i 1859, blev forlis registrerede. Senere begyndte man også at se på årsager til forlis og debattere, hvordan ulykker kunne undgås.<ref name=Hut364/>
Vand