Værnepligt kendes fra [[den franske revolution]], da der i [[1793]] blev indført almen værnepligt for at forsvare fædrelandet. [[Napoleon]] oprettede sin ''[[Grande Armée]]'', og afhang for sine erobringer helt af en sådan tilgang på [[rekrut]]ter som kun værnepligten åbner for. Efter [[Napoleonskrigene]]s afslutning i [[1815]] blev der stille omkring systemet; men fra 1870'erne blev værnepligt almindeligt. Det sidste land i [[Europa]] var [[Storbritannien]] i [[1916]]. Under [[anden verdenskrig]] hvilede hele krigsførselen på den alment accepterede forudsætning,at staten havde myndighed til at udskrive alle [[borger]]e til krigstjeneste. I Storbritannien var der kvindelig værnepligt. [[Sovjetunionen]] havde hele hærafdelinger bestående af kvinder.<ref>Hans Fredrik Dahl: ''Krigen som aldri tar slutt'' (s. 56), forlaget Aschehoug, Oslo 2017. {{ISBN|978-82-03-29679-6}}</ref>
Militær