Denne mangel har ikke alene gjort
havekunsten ligesom ringere end sin klassisk
rodfæstede søsterkunst, men den var en hovedgrund
til, at den arkitektoniske havekunst svigtede, da
arkitekturen i slutningen af 1700-tallet ret
begyndte at tage sig sine antike forbilleder
alvorligt, og den samme mangel gør, at den
arkitektoniske havekunst står ret hjælpeløs lige
overfor den i nutiden genoptagne [[nyklassicisme]] og
måske igen under visse forhold må vige
pladsen for en fornyet landskabelig have. Det
vidtløftige kapitel, som gerne helliges oldtidens,
særlig [[Romersk kejsertid|den romerske kejsertids]] havekunst, kan
man i en lille afhandling som denne med rolig
samvittighed overspringe. Materialets
forgængelighed og litterære og billedlige efterretningers
utilstrækkelighed er skyld i, at næppe en eneste
sætning af det rige formsprog, som oldtidens
havekunst sikkert har talt, med vished kan
siges at være gået over i vor arkitektoniske have.
Kunsthistorie