Det [[Europæiske Kul- og Stålfællesskab]]s Forsamling (forgængeren for [[Europa-Parlamentet]]) foreslog at udvide kul- og stålunionen (EKSF) til også at dække andre energikilder. Imidlertid ønskede [[Jean Monnet]], arkitekten bag og lederen af EKSF, et separat fællesskab til at dække atomenergien. Den franske ingeniør [[Louis Armand]] blev sat til at lede en undersøgelse af fremtidsmulighederne for atomkraft i Europa; hans rapport konkluderede, at der behøvedes yderligere forskning i kernekraft for at kompensere for udtømningen af kulreserverne og for at mindske afhængigheden af importeret olie. Foruden et nukleart fællesmarked ønskede [[Benelux]]-landene og [[Vesttyskland]] ønskede også at skabe et almindeligt fællesmarked, hvilket [[Frankrig]] modsatte sig af hensyn til sin [[Protektionisme|protektionistiske]] økonomiske politik. Som kompromis foreslog Jean Monnet oprettelsen af to separate fællesskaber for økonomi og atomenergi.<ref>{{Kilde|url=http://www.cvce.eu/obj/1957_1968_successes_and_crises-en-5136b72a-0de2-4636-bda0-27e58b6c83e8.html|titel=1958–1968 Successes and crises|udgiver=Centre Virtuel de la Connaissance sur l'Europe (CVCE)|access-date= 1. juli 2016|archive-date=10. februar 2017|archive-url=https://web.archive.org/web/20170210233446/http://www.cvce.eu/obj/1957_1968_successes_and_crises-en-5136b72a-0de2-4636-bda0-27e58b6c83e8.html|url-status=ok}}</ref>
Samfund Fysik Teknologi Organisationer