Konferencen primære resultat var [[Versailles-freden|Versailles-traktaten]] med Tyskland. I denne traktat – i henhold til dens afsnit 231 – blev hele skylden for krigen placeret på "Tysklands og dets allieredes aggression". Denne bestemmelse viste sig at være en stor  ydmygelse for både tyske ledere, den tyske hær og de tyske borgere. Bestemmelsen satte endvidere scenen for de store krigsskadeerstatninger, som Tyskland blev pålagt at betale (hvoraf kun en lille del var blevet betalt, da Tyskland holdt op med at betale efter 1931). De fem stormagter på dette tidspunkt, [[Tredje franske republik|Frankrig]], [[Britiske Imperium|Storbritannien]], [[Kongeriget Italien|Italien]], [[Kejserriget Japan|Japan]] og [[USA]], kontrollerede konferencen. "De fire store" ledere var den [[Frankrigs premierminister|franske premierminister]] [[Georges Clemenceau]], den [[Storbritanniens premierminister|britiske premierminister]] [[David Lloyd George]], den [[USA's præsident|amerikanske præsident]] [[Woodrow Wilson]] og den italienske premierminister Vittorio Emanuele Orlando. Sammen med hold af diplomater og [[Jurist|jurister]] mødtes de uformelt 145 gange og blev enige om alle større beslutninger, før de blev ratificeret.<ref name="Rene Albrecht-Carrie 1958 p. 363">Rene Albrecht-Carrie, ''Diplomatic History of Europe Since the Congress of Vienna'' (1958) p. 363</ref>
Politik Samfund Historie Fredsaftaler