Endnu var der svovlbrinte i gassen, og denne fjernedes i renserne, hvor gassen måtte trænge sig op gennem flere lag riste, belagte med myremalm, et jernholdigt mineral, der i Danmark hovedsagelig skaffedes fra de jyske hedeegne. Under påvirkning af myremalmen omdannedes svovlbrinten til svovljern, og gassen befriedes herved for svovlbrinten. For at gøre rensningen fuldstændig, måtte gassen føres gennem en 3—4 rensekasser i serie. Når rensemassen i en af rensekasserne ikke ville virke mere, sattes denne rensekasse ud af drift, og ved omstilling af en centrumsventil dirigeredes gasstrømmen gennem et andet sæt af rensere. Massen i den gamle rensekasse kørtes ud i det fri, og ved at skovle og kaste rensemassen flere gange frem og tilbage udluftedes den, og luftens ilt regenererede rensemassen, så at den kunne bruges igen. Det var dog kun et begrænset antal gange, at rensemassen således kunne regenereres, til sidst var massen så fyldt af svovljern og cyan- og rhodanforbindelser, at den måtte lægges til side som brugt rensemasse, der på grund af sit indhold af cyanforbindelser, hvoraf den var farvet helt blålig, havde stor værdi og solgtes til fabrikker, navnlig i Tyskland. I gasværksdriftens første tider rensedes gassen for svovlbrinte ved hjælp af [[kalk]], men denne metode gik efterhånden ud af brug.<ref name="Salm 844"/>
Politik Samfund Fysik Teknologi Ledelse Naturvidenskab