Efter Titos død i 1980 blev landet ledet af et kollektivt præsidentskab, hvor en repræsentant for hver republik og selvstyrende område samt formanden for Kommunisternes Forbund havde sæde. I de efterfølgende årtier var landet præget af økonomiske problemer og tiltagende indre spændinger, begyndende med store demonstrationer i Kosovo i 1981, som blev slået hårdhændet ned. I 1987 fik [[Slobodan Milošević]] magten i Serbien, og i de følgende år også i Kosovo, Vojvodina og Montenegro. Han påbegyndte en serbiskstyret centralisme. Som modtræk ønskede slovenere og kroater at omdanne landet til et mere løst forbund af suveræne nationer. Fra 1990 var [[nationalistisk]]e politikere ved magten i hele landet, og i 1991 meldte Slovenien og Kroatien sig ud af Jugoslavien og erklærede sig selvstændige. Der opstod kampe med den serbisk-dominerede forbundshær. I januar 1992 blev begge lande officielt anerkendt af en lang række andre lande, og samme år løsrev Bosnien-Hercegovina og Makedonien sig, hvorefter Jugoslavien reelt var ophørt med at eksistere. Mens krigen i Slovenien kun varede få uger, opstod der langvarige og blodige [[Krigene i Jugoslavien|kampe i Kroatien og Bosnien-Hercegovina]].<ref>[https://denstoredanske.lex.dk/Jugoslavien Fledelius, Karsten og Rødbro, Martin: artiklen ''Jugoslavien'' i Den Store Danske på lex.dk. Hentet 9. august 2021.]</ref>
Filosofi Historie Tidligere_riger,_stater,_protektorater,_kolonier_og_lande