Ekspeditionens biologiske undersøgelser bekræftede Borchgrevinks iagttagelser fra det hastige besøg i 1895, nemlig tilværelsen af en grundvandsfauna ved [[Syd-Victoria Land]]. Der opdagedes desuden flere [[Lav (symbiotisk organisme)|lavarter]], deriblandt [[renlav]], og de første for det blotte øje synlige antarktiske [[insekt]]er. Det lykkedes også at påvise [[Sedimentær bjergart|sedimentære bjergarter]] foruden basaltiske, hvoraf fastlandet væsentlig består.<ref name="Salm865"/> Ved magnetiske observationer var den magnetiske sydpol bleven nøjere bestemt end hidtil. I rent geografisk henseende viste Kap Adare sig mindre heldig som operationsfelt, da landets stærke stigning til omkring 4.000 m og de stejle isbræer forhindrede undersøgelser i det indre af Syd-Victoria Land.<ref name="Salm866">[https://runeberg.org/salmonsen/2/22/0888.html Bruun, s. 866]</ref>
Historie