[[Oberst]] [[Johan Laidoner]], som blev udnævnt til [[øverstkommanderende]] for de estiske væbnede styrker, havde formået at rekruttere 600 officerer og 11.000 frivillige inden den [[23. december]] [[1918]]. Den [[5. januar]] 1919 havde han 14.000 mand. Han reorganiserede styrkerne ved at udplacere den anden division i Sydestland under oberst Viktor Puskar sammen med kommandoenheder som Tartumaa-partisanbataljonen og Kalevi Malev. Den nationale regering modtog også vigtig, udenlandsk støtte: den [[5. december]] sendte [[Finland]] 5.000 rifler og 20 feltkanoner med ammunition. Den [[UK|britiske]] [[Royal Navy]] sendte en flådestyrke kommanderet af kontreadmiral Sir Edwyn Sinclair Alexander-Sinclair, som kom frem til Tallinn den [[31. december]] og leverede 6500 rifler, 200 maskingeværer og to feltkanoner. Styrken fangede to russiske jagere, ''Spartak'' og ''Avtroil'', og gav dem til esterne, som omdøbte dem ''Vambola'' og ''Lennuk''. Den [[2. januar]] [[1919]] ankom 3.500 finske frivillige. Tre pansertog blev også bygget i Tallinn under [[kaptajn (militær)|kaptajn]] Anton Ivrs kommando.
Historie