På museet Beethoven-Haus i [[Bonn]], Tyskland, findes en udstilling af Beethovens hjælpemidler, heriblandt et særligt hørerør. På trods af sin fortvivlelse kunne han ifølge Czerny fortsat høre tale og musik nogenlunde normalt frem til 1812.<ref>Ealy, George Thomas. 'Of Ear Trumpets and a Resonance Plate: Early Hearing Aids and Beethoven's Hearing Perception'. I ''19th-Century Music'', 17. årgang, nummer 3 (forår 1994), s. 262–73. ([[DOI]]: [http://www.jstor.org/discover/10.2307/746569?uid=3737880&uid=2&uid=4&sid=21102343533647 10.1525/ncm.1994.17.3.02a00050]). {{en sprog}}</ref> Efter 1814 var Beethoven reelt fuldkommen døv, og da en gruppe besøgende hørte ham spille et [[arpeggio]] af kraftige bastoner på [[klaver]]et og spørge: ''”Ist es nicht schön?”'' (”Er det ikke smukt?”), fattede de dyb sympati for hans mod og humoristiske sans (Beethoven mistede først evnen til at høre høje [[frekvens]]er).<ref>Solomon (2001).</ref>
Walhalla