Asclettin var en af de overlevende, og han reddede sig i følge [[Amatus af Montecassino]] til [[Campania|Campanien]] med sin bror Rainulf, mens den tredje bror Rudolph flygtede med Melus til Tyskland. De følgende år fortæller Amatus, at normannerne under Rainulfs ledelse tjente til føden ved at tilbyde beskyttelse til pilgrimme, der var på vej til [[ærkeenglen Mikael]]s kloster på Gargano-halvøen i det nordlige Apulien. Rainulf tilbød også sin tjeneste til den lombardiske fyrste Pandulf 4. af [[Capua]]. "Under hans beskyttelse," beretter Amatus, "plydrede de naboegnene og gjorde livet surt for hans hans fjender. Men da den del af menneskets tanker, der drejer sig om grådighed og penge, altid triumferer til sidst, svigtede de ham fra tid til anden ... De solgte deres tjeneste som de nu kunne, alt efter omstændighederne, og ydede mest til dem, der betalte mest."<ref>Amatus of Montecassino, ''History of the Normans'' book I</ref> Snart var normannerne tungen på vægtskålen i magtbalancen i Campanien: "For normannerne havde intet ønske om, at en bestemt lombarder skulle sejre afgørende, for det kunne blive en ulempe for dem. Ved først at støtte én, og derefter en anden, forhindrede de, at nogen blev helt ødelagt."<ref>Amatus</ref>
Personbillede_savnes