En vigtig dansk genre fra middelalderen er [[folkevise]]n, den er den danske udgave af den fælleseuropæiske [[ballade]]genre. Mere end 500 forskellige sange er overleveret til i dag, mere end fra noget andet europæisk land. Mange af dem blev nedskrevet i manuskripter fra [[Danmarks historie (1536-1660)|renæssancen]], andre fra 18. og 19. århundrede. Balladerne blev gennem hele middelalderen og århundrederne overleveret [[Mundtlig overlevering|mundtlig]], og var hovedsageligt [[episk]]e digte. Indholdet var normalt [[ridderroman]]cer og [[eventyr]], men kunne også være meget [[burlesk]]e sange. Deres alder er fortsat diskuteret, men mellem 1200 og 1500 er det tidsrum, der oftest er blevet foreslået i forbindelse med deres datering. En af grundende til at så mange ballader blev bevaret i Danmark, var at adelskvinder allerede i [[1500-tallet]] begyndte at nedskrive de hidtil mundtlige ballader. På grundlag af disse udgav præsten og historikeren [[Anders Sørensen Vedel]] (1542-1616) sin bog ''[[Hundredvisebogen]]'' i 1591. Den var da den første i sin art i Nordeuropa. Vedel udgav også en oversættelse af Saxos ''Gesta Danorum'' til dansk mellem 1570 og 1575. I 1695 udgav præsten og sprogforskeren [[Peder Syv]] (1631-1702) en ny udgave af Vedels visesamling med en udvidelse på hundrede nye ballader, som han kaldte ''[[Kjæmpevisebogen]]''. Den bog blev meget populær, ikke bare i Danmark, men også i Norge og på Færøerne. Danske ballader blev også oversatte til tysk, bl.a. af [[Johann Gottfried von Herder]] i 1778-1779. Her fandt [[Johann Wolfgang Goethe]] inspiration til sit digt ''[[Der Erlkönig]]'' (''Alfekongen'', 1782)
Litteratur Kultur