Tito indgik en aftale med Vatikanet i 1966, delvist bragt i stand efter den antikommunistiske ærkebiskop i Zagreb [[Aloysius Stepinac]]s død i 1960 og forandringer i kirkens tilgang til at modsætte sig kommunisme som følge af det [[Andet Vatikanerkoncil]]. Aftalen gav nye friheder til den jugoslaviske romersk-katolske kirke og skabte også bedre forhold mellem parterne, som ellers havde forhindret udnævnelsen af nye biskopper i Jugoslavien siden 1945. Titos nye socialisme blev mødt med modstand fra traditionelle kommunister, hvilket kulminerede i en konspiration under ledelse af [[Aleksandar Ranković]].<ref>{{cite news|url=http://www.time.com/time/magazine/article/0,9171,836660,00.html|title=Unmeritorious Pardon|work=Time Magazine|date=16. december 1966|access-date=27. april 2010|archive-date= 1. februar 2011|archive-url=https://web.archive.org/web/20110201193700/http://www.time.com/time/magazine/article/0,9171,836660,00.html|url-status=dead}}</ref> Samme år erklærede Tito, at kommunister fra nu af skulle fastslå Jugoslaviens vej frem via deres argumenters styrke (hvilket indebar opgivelsen af leninistisk ortodoksi og i stedet udviklingen af liberal kommunisme).<ref name="Payne">{{cite book |last=Payne |first=Stanley |title=Spain: A Unique History |publisher=Univ of Wisconsin Press |year=2011 |page=227 |isbn=0299249336}}</ref> Det hemmelige politi [[UDBA]] blev frataget meget af sin magt og fik reduceret sit personale til kun at bestå af 5000 mand.
Titler Samfund