Den 28. januar 1900 ankom ''Southern Cross'', og fem dage senere forlod man vinterstationen, hvor man efterlod en grav. Man sejlede nu syd på langs [[Victoria Land]], kortlagde af kysten hvad Ross ikke havde fået med, fortsatte de videnskabelige, blandt andet magnetiske, undersøgelser, landede på forskellige steder, således blandt andet ved foden af vulkanen Terror, uheldigvis samtidig med en stor [[kalvning]] af is, ved hvilken lejlighed Borchgrevink og skibets fører nær havde sat livet til. Man konstaterede samtidig, at [[Mount Erebus]] fremdeles var i virksomhed. Endelig nåede ''Southern Cross'' den store isbarriere, som siden Ross’ dage havde undergået store forandringer. Ikke blot havde den trukket sig tilbage mod syd, men var også aftaget i højde og i mægtighed. Dens højde oversteg nu næppe 20 m. I en østlig bugt af barrieren var ismuren endog så lav, at ''Southern Cross'' kunne lægge til isvæggen som til en brygge. Det var på 78° 34° S. Efter 58 års forløb var altså Ross’ sydligste punkt passeret. Borchgrevink foretog nu med 2 ledsagere på ski og med hundeslæde den første færd på isbarrieren, under hvilken den højeste sydlige bredde, som nogen sinde var bleven betrådt, 78° 50′S, nåedes, den 17. februar under 164 1/2 Ø. Det skete 5 dage efter, at man med skibet var nået sydligere, end Ross havde været.<ref name="Salm865"/>
Historie