I krigen mod gepiderne udmærkede den senere konge [[Alboin]] sig ved sit personlige mod. Men det var alligevel ikke i byzantinernes interesse at se en så ensidig, magtfuld langobardisk stamme i området. Så samtidigt med at Justinian gjorde brug af langobardiske troppekontingenter mod ostrogoterne i Italien og endda mod [[Persere|perserne]] – fulgte han en politik med at genrejse gepiderne, så de kunne virke som en modvægt til langobarderne. Audoin forsøgte til gengæld at forbedre forholdet til frankerne og sørgede for, at hans søn Alboin giftede sig med en frankisk prinsesse. Men da Audoin døde, og Alboin kom til magten, kom forholdet til gepiderne igen ud af kontrol. I [[565]] kom det til krig, hvori langobarderne blev besejret, ikke mindst fordi byzantinerne med kejser [[Justin 2.|Justin II]] støttede gepiderne. Langobarderne søgte da andre allierede, som de fandt i [[avarerne]], og med langobarderne fra vest og avarerne fra øst tilintetgjorde de i to slag gepiderne, der blev ladt i stikken af deres byzantinske allierede, i den grad, at de næsten forsvandt fra historien. Hele gepidernes territorium tilfaldt avarerne med undtagelse af [[Dalmatien]]s kyst, som tilfaldt Byzans.
Historie