Efter mere end to års fravær vendte Balduin tilbage til Jerusalem den 3. april.{{Sfn|Runciman|1989b|p=173}} {{Sfn|Lock|2006|p=38}} Han genforhandlede ''Pactum Warmundi'' med venetianerne og godkendte de fleste af dens betingelser i den såkaldte ''Pactum Balduini'', men bestemte også, at venetianerne skulle yde militær bistand til kongeriget.{{Sfn|Barber|2012|p=142}} Efter at al-Bursuqi, Tughtikin og Khirkan af [[Homs]] havde indtaget [[Kafartab]] og lagt Zardana under belejring, drog Balduin igen nordpå.{{Sfn|Runciman|1989b|p=173}} Få riddere ledsagede ham fra kongeriget, hvilket ifølge Murray og Barber kan have været et tegn på utilfredshed over hans hyppige felttog.{{Sfn|Barber|2012|p=143}}{{Sfn|Murray|1994|p=79}} Pons af Tripoli og Joscelin af Edessa sluttede sig til ham, og de besejrede Seldsjukkerne i [[Slaget ved Azaz (1125)|Slaget ved Azaz]] i slutningen af maj. Slaget er beskrevet af historikeren Peter Lock som "et af de blodigste slag i korsfarerstaternes historie".{{Sfn|Lock|2006|p=38}} Erobret krigsbytte gjorde det muligt for Balduin at betale sin løsesum, inden han vendte tilbage til Jerusalem.{{Sfn|Runciman|1989b|pp=173–174}}
Tidligere_riger,_stater,_protektorater,_kolonier_og_lande