Moderne forskning stiller på ingen måde spørgsmålstegn ved Henriks evne til at regere. [[Odilo Engels]] anser ham som en "''politisk fremragende personlighed, der må have holdt det staufiske overherredømmes centrifugalkræfter sammen med en jernvilje"''.<ref>Odilo Engels: ''Die Staufer'', S. 140. Citat: ''politisch überragende Persönlichkeit, die mit eiserner Willenskraft die zentrifugalen Kräfte (des staufischen Herrschaftsbereichs) zusammengehalten haben muß''</ref> Theo Kölzer beskylder imidlertid Henrik for at repræsentere kongemagten stærkt udadtil, men indadtil forsømme at styrke Stauferne.<ref>Walter Zöllner: ''Heinrich VI.'' In: Evamaria Engel, Eberhard Holtz (Hrsg.): ''Deutsche Könige und Kaiser des Mittelalters'', S. 196</ref> Kölzer understreger at det først og fremmest var det strukturelle aspekt af overstrækningen af det tysk-romerske rige som i det lange løb dødsdømte Stauferslægtens dominans.<ref>Theo Kölzer i [[Gesellschaft für staufische Geschichte]] (Hrsg.): ''Kaiser Heinrich VI.'', S. 30</ref>
Religion Biblioteks-_og_informationsvidenskab