Fra samlingen 1878-79 vakte han stor opmærksomhed som en ypperlig og ejendommelig taler, klar og skarp i sin tanke, rig på slående billeder og vittige vendinger, bitter og hensynsløst spydig imod modstanderne. Med megen styrke hævdede han den radikale læresætning om Folketingets ubetingede overvægt i det offentlige liv som en naturlig følge af det [[Forfatning|konstitutionelle]] system og særlig af vores grundlov. Som rigsdagsmand følte Hørup sig fortrinsvis tiltrukket af den store politiske kamp og tog ellers kun lidt del i forhandlingerne. Det egentlige lovgivningsarbejde havde nemlig i hans øjne en aldeles underordnet værdi i sammenligning med [[magt]]spørgsmålet, og hans navn ses derfor sjældent i rækkerne på udvalgsordførere. I samlingen [[1879]]-[[1880|80]] talte han dog for de to store love om [[sparekasse]]r og om vands afledning. [[Visnepolitikken]] i årene 1882-86 tiltalte ham i særlig grad, <ref name="thor"/> og som [[Finansudvalget]]s formand [[1883]]-[[1884|84]] hjalp han villigt ordføreren [[Ludvig Holstein-Ledreborg]] med at forhale [[Finanslov]]ens behandling. For Hørup var det hovedopgaven at arbejde for partiet i og uden for Rigsdagen og at udbrede de radikale grundsætninger blandt folket; han stolede på, at de ville bære en rig, om end sen, høst. Hørup har derfor haft langt større betydning som agitator i tale og skrift end som praktisk politiker. I [[Margarinekrigen (1885-1888)|margarinekrigen]] i [[1888]] handlede han dog meget konkret, bl.a. ved at danne et ''Forretningsudvalg til oplysning om faren ved [[kunstsmør]]'', som er blevet betegnet som en taktisk manøvre, der skulle splitte [[Højre (1881)|Højre]].<ref name="thor1"/><ref name="skou">{{ Harvnb|Skou|2012|p=79}}</ref>
Politik Historie Erhvervsliv Journalistik Organisationer Uddannelsesinstitutioner Ledere