Nikolaj blev efterfulgt som tronfølger af sin bror storfyrst Aleksandr. Både Dagmars og Aleksandrs forældre gik ud fra, at brylluppet mellem Dagmar og den russiske tronfølger stadig ville finde sted. Den eneste forskel var, at den pågældende tronarving havde skiftet navn. I et kærligt brev til Dagmar, fortalte Aleksandr 2., at han håbede, at hun stadig ville betragte sig selv som et medlem af deres familie.{{sfn|Korneva|Cheboksarova|2006|p=55}} Maria Aleksandrovna forsøgte at overbevise Dronning Louise om straks at sende Dagmar til Rusland, men Louise insisterede på, at Dagmar skulle ″styrke sine nerver... [og] undgå følelsesmæssige påvirkninger.″{{sfn|Gelardi|2011|p=26}} Dagmar, der oprigtigt sørgede over Nikolaj, og Aleksandr, der var forelsket i [[hofdame]]n [[Marija Mesjtjerskaja]] og overvejede at frasige sig sin plads i tronfølgen for at kunne gifte sig med hende, var begge indledningsvis modvillige. Under pres fra forældrene besluttede Aleksandr alligevel at rejse til Danmark.<ref>{{Cite book|last=Bokhanov|first=A. N.|url=https://www.worldcat.org/oclc/49850407|title=Император Александр III|trans-title=Imperator Aleksandr III|date=2001|work=Russkoe slovo|isbn=5-8253-0153-4|location=Moskva|oclc=49850407|lang=ru}}</ref>
Historie