Fra måneskinsromantikken, som han voksede op i på [[Kunstakademiet i Düsseldorf]] under [[Friedrich Wilhelm von Schadow]], søgte han, under [[Philipp Veit]]s og [[Moritz von Schwind]]s vejledning i [[Frankfurt am Main]] fra 1837, hen imod en marvfuld og storstilet skildring af fortids helteliv; åndsbeslægtet med [[Peter von Cornelius]] knyttede han sin kunst til [[Albrecht Dürer|Dürer]]sk ånd og fremstillingssæt. Efter nogle [[staffeli (udstyr)|staffeli]]billeder i1832 og 1838 kom hovedværket, den monumentale [[fresko]]cyklus i [[Aachen Rådhus]]: [[Karl den Store]]s historie. Rethel, der sejrede i konkurrencen hertil 1840, fik kun de fire billeder færdige; en sindssygdom, fremskyndet af intriger og fortrædigelser under arbejdet, gjorde ham fra 1852 ganske uarbejdsdygtig; efter Rethels udkast gjorde [[Joseph Kehren]] arbejdet færdigt, hele suiten blev skåret i træ af [[Richard Brend'amour]] efter [[Albert Baur (Maler)|Albert Baur]]s og Kehrens tegning. Lige så stort kunstværd har de akvarelerede tegninger Hannibals-Toget (1842—44, udgave i træsnit 1875) og dødebillederne, grandiose, storlinede enkle kompositioner af gribende virkning; en del af dem tegnede på træ af [[Hugo Bürkner]]; blandt dødebillederne er cyklussen ''Auch ein Todtentanz'' fra 1848, der kom i mange oplag, særlig bekendt. Rethel har endvidere leveret illustrationer til forskellige værker blandt andet [[Bibelen]], [[Nibelungenlied]].
Maleri