I [[1641]] blev Ulfeldt forlovet med [[Christian 4.|Christian IV's]] datter [[Hedevig Ulfeldt|Hedevig]]. Året efter ægtede han hende og blev lensmand i [[Christiansstad Len]]. Da Krigen med [[Sverige]] 1643 brød ud, blev han øverstkommanderende [[generalmajor]] i [[Skåne]], men udrettede ikke noget af betydning mod svenskerne. I 1644 blev han lensmand på [[Øsel]], og da denne ø i 1645 ved freden afstodes til Sverige, fik han [[Bornholm]] i stedet. Efter 1648 blev stillingen uholdbar for Ulfeldt ligesom for de andre svigersønner. Han havde ved sin ødselhed og sit uordentlige liv styrtet sig i stor gæld og ved sin brutalitet som lensmand gjort sig almindelig forhadt. Der klagedes over ham, og i 1650 sendtes der en kommission til Bornholm for at undersøge hans styrelse; da den bragte ret graverende ting frem om hans administration, og han desuden var kommen til at stå i stor restance med sin afgift, blev lenet opsagt ham. Hans pekuniære vanskeligheder blev nu endnu større, og da hans svogre [[Corfitz Ulfeldt|Corfits Ulfeldt]] og [[Hannibal Sehested (rigsskatmester)|Hannibal Sehested]] i 1651 havde forladt [[Danmark]], besluttede han også at vende sit fædreland ryggen. I januar 1652 drog han til Sverige, hvor han blev udnævnt til generalmajor. Hans økonomiske forhold vedblev dog stadig at være slette, og hans hustru, med hvem han længe havde levet i et dårligt forhold, flygtede fra ham i 1655. Da krigen mod Danmark brød ud 1657, blev han nok stående i svensk krigstjeneste, men ville dog ikke tjene mod sit fædreland. Ved [[Freden i Roskilde]] skaffede Karl Gustaf ham amnesti og ret til at gøre sine formentlige pengekrav på den danske stat gældende, men denne nægtede efter at have undersøgt hans fordringer at skylde ham noget. Da krigen igen brød ud i august 1658, opholdt Ulfeldt sig i [[København]], han blev fængslet og siden ført til [[Nakskov]], hvor han blev befriet af svenskerne ved fæstningens overgivelse i juli 1659. Skønt [[Freden i København]] stadfæstede Roskilde-fredens bestemmelser om ham, sluttede han sig dog nu helt til Sverige. I [[1661]] blev han svensk [[generalløjtnant]], i [[1664]] introduceredes han på [[Riddarhuset]] som skånsk [[godsejer]] og blev [[rigsråd]], i [[1675]] rigsjægermester. I den [[skånske krig]] deltog han på svensk side, forfulgte i [[1677]] [[snaphane]]rne og var en tid medlem af en domstol til at dømme dem og blev efter krigens afslutning i [[1679]] [[lagmand]] i [[Östergötland]].
Titler Samfund Historie