Da den nederlandske østersøhandel blev forstyrret af krigen, tilskyndede dette land England til at fungere som mægler mellem parterne. Fredsforhandlinger blev indledt [[29. november]] 1612, og [[20. januar]] [[1613]] kunne Sverige og Danmark indgå [[Freden i Knäred|freden i Knærød]]. Christian 4. havde ikke formået at samle Norden under den danske krone, men havde med Elfsborg og Kalmar gode kort på hånden. Resultatet af forhandlingerne blev, at Sverige fik toldfrihed i Øresund, og der blev indført toldfrihed de to lande imellem. Til gengæld måtte Sverige opgive sine krav på Nordkalotten, anerkende den danske førelse af de tre kroner i rigsvåbenet og desuden betale ti tønder guld (en million rigsdaler) i krigsskadeserstatning til Danmark over seks år. Indtil summen var betalt, skulle Danmark beholde Elfsborg som pant, og derfor er beløbet også kendt som ''Elfsborgs løsen''. Sverige betalte beløbet i løbet af de seks år.<ref>{{Harvnb|Thiedecke|1999|pp=22-25.}}</ref><ref>{{Harvnb|Scocozza|Jensen|1999|pp=129-131.}}</ref>
Historie