I oktober 1890 foreslog [[folketingsmedlem]]merne [[Frede Bojsen]] og [[Rasmus Claussen]], at en lov om afståelse af jord til fattighuse og boliger for husvilde skulle udvides til også at omfatte havelodder til jordløse husmænd. Især skulle præstegårdene afgive jord, idet deres jordtilliggende dog ikke måtte bringes under to tønder hartkorn. Forslaget fik debatten til at genopblusse, men der gik endnu tre år, inden der skete noget.<ref>Dieckmann Rasmussen, s. 226f</ref> I 1894 nedsattes en landbokommission på 22 medlemmer for at forberede en revision af lovgivningen om landboejendommes udstykning og sammenlægning samt foreslå hvorledes, der "på gunstige vilkår kan tilvejebringes jordlodder for landarbejdere." I december 1894 foreslog Dansk Landarbejder Samfund kommissionen, at stat eller kommune skulle eje de nye huslodder og brugerne betale en årlig afgift af jordværdien.<ref>Dieckmann Rasmussen, s. 227</ref> Kommissionen kunne imidlertid ikke komme til enighed, da den i juli 1896 afgav sin betænkning, men i december fremsatte departementchef Knud Sehested et lovforslag i Folketinget. Lovforslagets vedtagelse blev forsinket af uenighed om, hvor stor en del af købesummen landarbejderen selv skulle yde: Landstinget mente 2/10 af brugets værdi, Folketinget mente 1/10, og lovforslaget nåede ikke frem til vedtagelse. Først, da landbrugsminister [[Alfred Hage (landbrugsminister)|Alfred Hage]] i oktober 1898 atter fremsatte lovforslaget i Folketinget, nåede det efter yderligere forhandlinger frem til endelig vedtagelse den [[24. marts]] [[1899]].<ref>Dieckmann Rasmussen, s. 228f</ref>
Politik Historie