I den henseende lægger den sig op ad positivismen og andre positioner med realistiske ontologiske opfattelser, men de kritiske realister argumenterer er det intransitive niveau en dybere end som så. Hvor positivismen er stringent empirisk funderet, og alle sande videnskabelige udsagn må ifølge positivismen kunne verificeres ved empirisk at teste virkeligheden. Den kritiske realisme kritiserer derimod denne snævre ontologiske opfattelse, fordi man med et udelukkende empirisk fokus overser de dybere og bagvedliggende kræfter, som er med til at strukturere verden. Ligesom Marxismen medtager den kritisk realisme en slags overbygning.<ref name=":0" />{{Rp|281}} Et eksempel på dette er tyngdekraften. Hvis man holder en kuglepen i luften og slipper den, vil den selvfølgelig falde ned på grund af jordens og kuglepennens tiltrækningen, men tyngdekraften er ikke empirisk. Den kan ikke tages og måles på, og den kan ikke sanses. Den kan derimod kun opstå som begreb igennem teoretisering. Man kan ikke måle tyngdekraften i sig selv, og man må nøjes med at observere, hvordan den influerer de empiriske fremtrædelsesformer, for så at slutte sig til kraften i sig selv.
Samfundsvidenskab