Hans forældre var dansk [[Kaptajn (militær)|kaptajn]], senere [[oberstløjtnant]] Georg Wilhelm Pretorius (død 1702) og Svane von [[Scholten]]. Han hørte til en militærslægt, som under [[Christian 5.|Christian V]] kom til Danmark fra [[Sachsen]], og var født 28. februar 1683, vistnok i Holsten. Hans fader, Georg Wilhelm Pretorius, en udmærket tapper officer, faldt ved stormen på [[Lüttich]] [[23. oktober]] [[1702]] som [[oberstløjtnant]] ved 2. bataljon af Prins Carls Regiment. Med samme bataljon deltog sønnen, der [[1698]] var blevet [[fænrik]], [[1703]] blev [[sekondløjtnant]] og [[1707]] [[kaptajnløjtnant]], i [[Den Spanske Arvefølgekrig]], indtil han [[1709]] blev ansat som kaptajn ved et af de samme år fra Ungarn til Danmark hjemvendende regimenter (Schack von Wittenau). Året efter blev han forsat til [[Fodgarden]], gjorde så felttogene i Nordtyskland med, blev såret i [[Slaget ved Gadebusch|slaget]] ved [[Gadebusch]] [[1712]] og udnævnt til [[major]] [[1715]]. Som [[oberst]] for 2. akershusiske regiment kom han [[1717]] til [[Norge]] og kom således også til at tage del i slutningen af [[Den Store Nordiske Krig]], hvornæst han [[1720]] fik et hvervet regiment i Danmark, det senere slesvigske. [[1738]] blev han kommandør for [[Fodgarden]], [[1741]] [[kommandant]] i [[Rendsborg]] og var imidlertid forfremmet til [[brigader]] [[1730]], til [[generalmajor]] [[1731]], til [[generalløjtnant]] [[1739]]. [[Dannebrogordenen|Det hvide bånd]] fik han [[1736]]. Uden at fratræde sine militære stillinger var Pretorius desuden 2 gange, [[1733]]-36 og [[1740]]-[[1741|41]], akkrediteret som [[gesandt]] ved hoffet i [[Berlin]], hvor Danmark også tidligere i lang tid havde haft en officer som repræsentant ([[Bendix Meyer]] [[1714]]-[[1721|21]], [[Poul Vendelbo Løvenørn]] [[1722]]-[[1730|30]]).
Personbillede_savnes Historie