Biremerne fortsatte gennem antikken som lette krigsskibe, og i [[Romerriget]] var ''liburniaen'' det vigtigste hurtige skib, anvendt til piratjagt, patruljering og transport af vigtige personer og meddelelser. Liburniaen var en birem, men i forhold til den traditionelle græske model var rigningen udbygget med en lille formast og et forsejl, der især gjorde gavn ved styring af skibet.<ref>Coates, side 141.</ref> Efter det [[Vestromerske rige]]s fald blev biremen det centrale krigsskib i den [[byzantinske]] (østromerske) flåde, nu udrustet med [[græsk ild]], og omtalt som ''dromon''. Pryor skriver, at dromonen fandtes i en let udgave med én række årer og en kraftigere version, med to rækker, altså en birem.<ref>Pryor (1995), side 101-103.</ref> Op gennem middelalderen blev der fortsat bygget galejer af birem-typen, men fra omkring det 12. århundrede begyndte landene omkring Middelhavet at standardisere deres galejer til en slank type med én række årer, enten med to mand per åre eller også med to mand, der sad forskudt for hinanden - i samme niveau - med hver sin åre. Sidstnævnte type var især populær i de italienske bystater [[Genova|Genua]] og [[Venedig]], og den blev videreudviklet med flere roere, der delte samme åbning i skibssiden. De største galejer havde også kun én række årer, men flere mand per åre. Herefter forsvandt biremen - forstået som et skib med årer i to niveauer.<ref>Pryor (1992), side 64.</ref>
Samfund