Under romantikken blev det også mere sædvanligt at digtere opfandt egne versemål, som for eksempel Ululume-strofen<ref>"''Ululume'' is a poem that depends for comprehension upon a knowledge of symbolic landscape, a device initiated some years earlier in English poetry by ..." (alt hvad Google gav – uddybning velkommen)</ref> ([[Edgar Allan Poe]]). Den firelinjede [[strofe]], rimet som urimet var sædvanlige i den tyske lyrik (Ludwig Uhland, Adelbert von Chamisso, [[Ludwig Achim von Arnim|Achim von Arnim]], [[Ludwig Tieck]], [[Heinrich Heine]], Joseph von Eichendorff) og tidlige romantikere i andre lande (Coleridge, Lamartine, Wordsworth). Prosavers forekommer hos for eksempel Novalis i ''Hymner til natten''. [[Thomas Gray]]s [[elegi]]er på rimede, femtaktede akatalektiske<ref>''akatalektiske'', "uden for tidlig afslutning" (ty. 'ohne frühzeitiges Aufhören', [[:de:Akatalexe|Akatalexe]] {{de sprog}}) se evt. også [[:en:Acatalectic|Acatalectic]] {{en sprog}}</ref> [[jambe]]r eftergjordes under hele romantikken for deres stemningsmættede rytme.<ref>Se opslagsord i Alf Henriksson</ref>
Filosofi