== Sidste år og sindssygdom ==
Da [[Ministeriet Bluhme I|det bluhmeske ministerium]] dannedes i januar [[1852]], tilbødes Pechlin [[Ministeriet for Hertugdømmet Slesvig|Ministeriet for Slesvig]], som han erklærede sig villig til at modtage, men desuagtet blev grev [[Carl Moltke]] ham foretrukken. Han søgte da guvernørposten i [[Kreis Herzogtum Lauenburg|Lauenburg]] og udnævntes dertil [[18. marts]] 1852. I denne stilling forblev han i 4 år og modtog [[Frederik 7.|kongen]], da denne i [[1855]], ledsaget af [[Grevinde Danner]], besøgte Lauenburg. Ved denne lejlighed ville kongen give Pechlin [[Elefantordenen]]. Men ved dineren udbragte Pechlin alene kongens skål, og da kongen lod ham vide, at han havde at udbringe grevindens, gjorde Pechlin det med de ord: ''"efter hs. Maj.s Ordre har jeg den Ære"'' osv., hvorefter det ikke blev til noget med Elefanten. I [[1856]] begærede Pechlin afsked, fordi minister [[L.N. Scheele]] ikke støttede ham lige over for de lokale embedsmænd, med hvem han lå i strid. Allerede i 1851 havde der vist sig betænkelige tegn til sindslidelse og dyb [[melankoli]] hos ham, og i foråret [[1857]] måtte han underkaste sig behandling på en sindssygeanstalt nær [[Aachen]]. Senere opholdt han sig i længere tid hos en præst i nærheden af [[Nürnberg]], lidende af religiøs [[eksaltation]] og [[hallucination]]er. Til sidst bosatte han sig i Plön, men døde 28. oktober 1863 på et besøg på Dragsholm hos sin søstersøn baron [[Georg Frederik Otto Zytphen-Adeler]].
Personbillede_savnes Historie Biblioteks-_og_informationsvidenskab