Et pragmatisk argument for at begrænse uligheden i et samfund er forestillingen om, at økonomisk ulighed formindsker samfundets sammenhængskraft og forstærker social uro, hvilket svækker hele samfundet. Alberto Alesina, Rafael Di Tella og Robert MacCulloch finder, at ulighed påvirker den gennemsnitlige lykkeopfattelse negativt i Europa, men ikke i USA. <ref>{{Cite web |url=http://www.cepr.org/pubs/dps/DP2877.asp |title=Inequality and Happiness: Are Europeans and Americans Different? |access-date=31. januar 2014 |archive-date= 1. februar 2014 |archive-url=https://web.archive.org/web/20140201195135/http://www.cepr.org/pubs/dps/DP2877.asp |url-status=dead }}</ref>
Det er blevet fremført, at økonomisk ulighed uvægerligt vil medføre politisk ulighed, hvilket vil forstærke problemet. Selv i en situation, hvor en forøgelse af den økonomiske ulighed ikke gør nogen fattigere i absolut forstand, kan en større ulighed i resurseallokeringen være problematisk, fordi det kan medføre et skift i magtforholdene som følge af større ulighed i evnen til at deltage i de demokratiske processer.<ref>Sammenhængen mellem økonomisk og politisk ulighed forklares af [[Robert Alan Dahl]] i kapitlerne ''The Presence of a Market Economy'' (s. 63), ''The Distribution of Political Resources'' (s. 84) og ''Market Capitalism and Human Dispositions'' (s. 87) i ''On Political Equality'', 2006, 120 sider, Yale University Press, {{ISBN|978-0-300-12687-7}}</ref>
Filosofi Samfund