Det betød dog ikke, at den danske deltagelse forsvandt, blot skete den nu under hollandsk ledelse. Allerede [[1614]] grundlagdes i [[Holland]] et selskab for hvalfangst i [[Nordhavet]], og mange beboere fra de danske [[Vadehavsøerne|Vadehavsøer]], herunder [[Fanø]], tog hyre på hvalfangerskibene. Dette dels på grund af de gode penge, der kunne tjenes på hvalfangerskibene, dels for at undslippe udskrivning til [[orlogstjeneste]], en tjeneste man kunne risikere at skulle være i indtil 8 år. Holland anskaffede med tiden et stort antal skibe til hvalfangsten. I [[1701]] talte flåden 207 skibe med et udbytte på 2.071 hvaler, mens [[Hamborg]] havde 54 hvalfangerskibe og fangede 544 hvaler. Omkring [[1720]] tiltog hvalfangsten yderligere og [[Før]], [[Sild]] og [[Rømø]] udrustede skibe til hval- og sælfangst (robbefangst). Desuden bemandede man københavnske og andre selskabers skibe med mandskab og førere, såkaldte kommandører. I [[Vyk]] på [[Før]] blev der omkring [[1720]] oprettet en [[navigationsskole]], hvor [[Matros|matroserne]] fra Vesterhavsøerne fik undervisning i [[navigation]], og efter praktisk uddannelse om bord i hvalfangerskibene kunne de ansættes som kommandører. Fanøboerne vedblev dog at sejle som [[matros]]er på hvalfangerskibene. [[1764]] oprettedes i [[Aalborg]] et grønlandsk kompagni, som holdt fire skibe til robbefangst ved Svalbard. Imidlertid blev det mere og mere almindeligt at drive hvalfangst uden brug af landstationer; [[hvalspæk]]ket blev enten kogt om bord eller transporteret til kogerier i hjemlandet. Dermed forsvandt tilstedeværelsen på Svalbard.
Historie Tidligere_riger,_stater,_protektorater,_kolonier_og_lande