== Karriere som diplomat i Rusland ==
Han var 3. søn af [[gehejmekonferensråd]] [[Mogens Joachim Scheel-Plessen|Mogens Joachim von Plessen]] (1782-1853), siden [[1830]] greve ''Scheel-Plessen'', og Margrethe Wilhelmine f. Hedemann (1788-1854), og fødtes 3. april 1816 på Sierhagen. Han var således bror til [[Carl Theodor August Scheel-Plessen]] og [[Wulff Heinrich Bernhard Scheel-Plessen]]. Efter at have fuldendt sine studier i [[Kiel]] ansattes han [[1841]] ved gesandtskabet i [[Sankt Petersborg]] og udnævntes til legationssekretær sammesteds [[1843]]. Da hans chef, grev O. Rantzau, tog afsked af misfornøjelse med [[Det åbne brev (1846)|det åbne brev]] af [[8. juli]] [[1846]], viste regeringen sin tillid til den unge sekretær ved at betro ham at fungere som chargé d'affaires ved det vigtige russiske hof. I denne stilling traf begivenhederne i 1848 ham. Hans loyalitet var sikker nok, og ingen kunne stærkere end han fordømme oprøret. Men, som han skrev til udenrigsministeren, "der er naturlige Baand, som man ikke kan frigjøre sig for", og han bad derfor om, at der ikke måtte blive ham noget pålagt, som "var direkte rettet mod det Land, hvori han var født". I øvrigt stillede han alle sine kræfter til kongens rådighed "med hele den Loyalitet og ubegrænsede Troskab, i hvilken han var opdragen". Det er bekendt, at det skyldtes kejserens energiske forestillinger, at fjenden rømmede [[Jylland]] i sommeren [[1849]], uden hans virksomme understøttelse var freden [[2. juli]] [[1850]] næppe kommet i stand, og ved hans bistand sikredes prins [[Christian 9.|Christians]] valg til tronfølger i det samlede monarki. I alt dette havde Plessen sin væsentlige del, og det var ikke altid let for ham at forsone kejseren med forhold og personer i Danmark, så meget mere som hans egne, stærkt konservative anskuelser ikke altid sympatiserede med vor demokratiske forfatningsudvikling. Hvad der lettede ham hans vanskelige hverv, var, at han efterhånden havde vundet en ganske eksceptionel stilling i Petersborg, efter at han i juni 1849 var blevet udnævnt til [[gesandt]]. Hos kejseren var han højt anskreven, og til grev Nesselrode havde han til enhver tid fri adgang, og dette rent personlige forhold blev endnu intimere, da han [[9. maj]] [[1853]] ægtede prinsesse Varvara Sergjevna Gagarine (f. 1825), en nær slægtning af kansleren. Ved brylluppet, der efter kejserindens forlangende afholdtes i [[Vinterpaladset]]s kapel, var kejseren og hele den kejserlige familie tilstede, og grev Nesselrode fungerede som brudgommens "père d'honneur". Denne Plessens udmærkede stilling bidrog også væsentlig til, at den russiske regering under [[Krimkrigen]] fandt sig i, at vor neutralitetserklæring tilstod de krigsførende fordele i de danske havne, af hvilke det var åbenbart at kun de allierede magters flåder kunne benytte sig.
Titler Samfund Historie