Panserbrydende granater var tidligere normalt fremstillet af særligt hårdt stål for at kunne gennemtrænge panserstål, normalt i kraft af granatens meget høje hastighed ([[kinetisk energi|kinetiske energi]]). Omkring 2. verdenskrig udvikledes en helt ny type panserbrydende granat baseret på [[hulladning]]en. Denne type har stort set samme virkning uanset granatens hastighed ved anslaget. Moderne panserbrydende [[kampvogn]]sgranater er normalt konstrueret efter ''discarding sabot''-princippet, og betegnes som underkalibreret ammunition. Granaten består af en pilformet kerne af [[wolfram]] eller [[Uran-238|forarmet uran]] (U-238), med meget mindre kaliber end kampvognskanonen, men omgivet af et sæt udfyldningsklodser (sabot – fra [[Spansk (sprog)|spansk]] z''apato'': træsko)<ref>{{Cite web|author= Hærens Operative Kommando |title= Erfaringer med indsættelse af Leopard-kampvogne i Afghanistan |url= http://forsvaret.dk/HOK/Nyt%20og%20Presse/ISAF/Pages/Erfaringermedinds%C3%A6ttelseafLeopard-kampvogneiAfghanistan.aspx |date= 11. november 2009}}</ref>, som kastes af, når granaten forlader kanonen. Disse granater har en høj [[mundingshastighed]], og deres evne til at gennemtrænge moderne kampvognes meget tykke og stærke panser er en kombination af stor kinetisk energi ved anslaget og projektilkernens ekstreme hårdhed. Skade på kampvognens besætning vil ofte blive forårsaget af afsprængte [[fragment]]er fra indersiden af panseret.
Teknologi