Da der var lille forskel på kandidaternes politiske positioner, var kampagne i store træk baseret på kandidaternes personligheder; Demokraterne argumenterede for, at Roosevelt-præsidentskab havde været præget af "vilkårlighed" og "uregelmæssighed".<ref>{{Cite web|url=http://millercenter.org/president/roosevelt/essays/biography/3|title=Theodore Roosevelt: Campaigns and Elections—Miller Center|website=Millercenter.org|access-date=2016-08-18|archiveurl=https://web.archive.org/web/20121006095335/http://millercenter.org/president/roosevelt/essays/biography/3|archivedate=6. oktober 2012}}</ref> Republikanerne understregede Roosevelts succes i de udenrigspolitiske anliggender samt hans fasthed og bedrifter i forhold til bekæmpelsen af [[monopol]]er. Roosevelt besejrede let Parker og vandt alle amerikanske delstater med undtagelse af [[Sydstaterne]]. Parker mistede flere delstater, der var blevet vundet af Bryan i 1900, herunder hans hjemstat [[New York]]. To tredjepartiskandidater, Eugene V. Debs fra [[Socialist Party of America|Socialistpartiet]] og Silas C. Swallow fra Forbudspartiet (engelsk: "''Prohibition Party''"), modtog hver over 1% af vælgerstemmerne. Roosevelts margin i forhold til vælgerstemmer på landsplan, på 18,8%, var den største siden [[James Monroe]]s sejr i præsidentvalget i 1820. Med Roosevelts jordskredsejr blev han den første præsidentkandidat i [[USA's historie|amerikansk historie,]] der modtog mindst 300 valgmandsstemmer, hvor stemmerne ikke efterfølgende er blevet afvist.
Politik Samfund Historie Politiske_valg Mellemmenneskelige_forhold