== Kritik ==
Vurderingen af Hammershøis værker har varieret meget over tid. Hans underviser på Kunstnernes frie Studieskole, P. S Krøyer skal have kaldt hans tegninger for "smør eller fedt i maaneskin" og "Fostre i sprit".<ref>Poul Vad: Hammershøi, s. 115.</ref> Hammershøi var døv på det ene øre, hvilket er blevet forbundet med stilheden i malerierne. Det er også blevet nævnt, at fraværet af stærke farver i hans maleri kunne skyldes [[farveblindhed]]. Man har ikke været sikker på, om hans stil skyldes hans kunstneriske egensindighed, eller fysiske og psykiske skavanker.<ref>Poul Vad, ibid. s. 374. Vad citerer Weilbachs Kunstnerleksikon, 1896.</ref> Kritikere har forbundet hans stil med en nervøs tilstand, typisk for det moderne, utilpassede menneske, der beteges Neurasteni: en "overfølsomhed betinget af det moderne livs belastning af nervesystemet."<ref>Poul Vad, ibid, citerer Kunsthistorikeren Karl Madsen, s. 373-374.</ref> Da den franske kunstkritiker Théodore Duret kom til København i sommeren 1890 for at stifte bekendtskab med Dansk kunst, noterede Hammershøis mæcen Alfred Bramsen, at Duret havde givet ham det indtryk, at "vi kun havde én Maler der formåede at samle Verdens Opmærksomhed om sig."<ref>Poul Vad, ibid. s. 75.</ref> Den tyske digter [[Rainer Maria Rilke]] besøger familien Hammershøi i december [[1904]], efter at have set nogle af hans værker i [[Tyskland]]. Rilke brugte billedkunstnere til at udvikle en særlig poetisk og eksistentiel sensibilitet, som hans skrifter om [[Auguste Rodin]] og [[Paul Cézanne]] vidner om. Rilke kredser i flere af sine værker om, hvordan man kan beskrive en genstands ydre og dens mulige, indre betydninger, og han gør det på måder, der synes at være i tråd med Hammershøis interesser. Men Hammershøi talte ikke tysk, og der udkom ikke nogen skrift fra Rilkes hånd, der behandler Hammershøi indgående. <ref>Poul Vad, ibid. s. 276.</ref>
Kunst Historie Maleri