Selvom Marie Antoinette var vellidt af befolkningen, eksisterede der efter [[den østrigske arvefølgekrig]] en vis modvilje mod en fransk-østrigsk [[alliance]]. <ref>Cronin, Vincent (1974) s. 61-63</ref> Ved hendes ankomst var Versailles splittet. [[Ludvig 15. af Frankrig|Ludvig 15.]]'s dronning var død to år tidligere, og hendes forrang skulle være tilfaldet hendes tre døtre Adelaide, Victoire og Sophie. Men de tre kongedøtre havde ingen indflydelse på Ludvig 15., der lod sin elskerinde [[Madame du Barry]] indtage pladsen som Frankrigs førstedame. Madame du Barry kom fra de laveste lag af folket med en fortid, der ikke tålte dagens lys; så de tre prinsesser græmmede sig over, at en ren luder indtog den stilling, deres mor havde haft. Vejen til kongens gunst gik gennem hendes salon; og hun afgjorde, hvem der fik de mest indbringende poster. De tre prinsesser tog sig derfor af den nyankomne Marie Antoinette og satte hende op mod du Barry. Hoffet i Wien var strengt moralsk, og Maria Theresia ville øjeblikkeligt have anbragt en kvinde som du Barry i en forbedringsanstalt. Marie Antoinette ville i hvert fald ikke have sådan en i sin nærhed, hvad hun også åbent erklærede, mens hun konsekvent overså du Barry. Det franske hof, der kedede sig, fulgte spændt med. Ludvig 15. ville helst ikke indblandes i sagen, men du Barry lod ham stadig høre, at hun ikke ville lade sig ydmyge af det østrigske pigebarn. Kejserinden i Wien fik nys om sagen, og selv om hun kviede sig ved at bede sin datter om at tale med en luder, var der ingen vej udenom. Den østrigske [[ambassadør]] i Frankrig, grev Mercy, forklarede pigen, at hendes mors livsværk - forbundet mellem Østrig og Frankrig - stod i fare. Marie Antoinette mandede sig så op til at sige nogle ord til du Barry, og nærmede sig, da prinsesse Adelaide fejede den overrumplede pige med sig i en anden retning. Ludvig 15. skummede af raseri, og Maria Theresia blev meget urolig, da hændelsen blev refereret for hende; nogle måneder forinden havde [[Frederik den Store]] af [[Kongeriget Preussen|Preussen]] og [[Katarina den Store]] af [[Det Russiske Kejserrige|Rusland]] foreslået at dele [[Den polsk-litauiske realunion|Polen]] mellem sig. Maria Theresia var stærkt imod dette overgreb, også med tanke på Frankrigs reaktion, når det blev gennemført. Alt afhang af Ludvig 15., og nu var han ovenikøbet vred på hendes datter! Hun skrev et meget strengt brev; og [[nytårsdag]] [[1772]] sagde Marie Antoinette til du Barry, mens de omkringstående holdt vejret for ikke at gå glip af et eneste ord: "''Der er mange mennesker i Versailles i dag.''" Dette stillede du Barry tilfreds, og ordene ville huskes længe; for de beseglede Ludvig 15.'s accept af den storpolitiske [[forbrydelse]], [[Polens delinger|delingen af Polen]].<ref>Stefan Zweig: ''Marie Antoinette'' (s. 236-38)</ref>
Historie Folkeminde Kriminalitet