I Litteraturen har Sverdrup plads gennem et stort antal [[prædiken]]er, [[kirkehistorisk]]e [[afhandling]]er og opbyggelsesskrifter, dels [[oversat]]te, dels originale fremstillinger samt indlæg i den politiske diskussion. Han var i flere henseender udrustet med glimrende anlæg og havde fået sine frænders fine politiske instinkt i [[vugge]]gave. Da Sverdrup kom ind i det offentlige liv, havde han stillet sig til opgave at gennemføre den af hans fader oprindelig lagte plan at rejse [[den norske kirke]] på helt national grund i troskab mod reformationens ideer. Som hoved for det vestlandske kirkelige parti befandt han sig i opposition såvel til det højkirkelige bureaukrati som til de strømninger, der modarbejdede kristendommen i det norske folks åndsliv. Selv var han for meget det rolige fremskridts mand, til at han helt kunne slutte sig til Venstres politik. Som følge af den mellemstilling, han indtog, blev han altid strengt, ofte endog uretfærdig dømt i samtidens diskussion, og hans rige [[administration]]stalent, som anerkendtes fra alle hold, kom ikke helt til sin ret.
Politik Historie