Shackleton vidste, at Wilhelm Filchners skib, ''Deutschland'', også var blevet fanget i isen i det samme område tre år tidligere. Efter Filchners forsøg på at etablere en base på land ved Vahselbugten var slået fejl, var ''Deutschland'' blevet fanget i isen den 6. marts 1912 omkring 320&nbsp;km fra kysten ved Coats Land. Seks måneder senere, ved 63°37’ bredde, var skibet sluppet fri af isen, og kunne herefter sejle til South Georgia uden at have lidt nævneværdig overlast. Shackleton regnede med, at en tilsvarende forløb muligvis kunne give ''Endurance'' muligheden for at gøre et nyt forsøg på at nå Vahselbugten til foråret.<ref name="Murphy87" />
[[Fil:Shackleton expedition.jpg|thumb|''Endurance'' i isen i polarnatten juni 1915]]
I februar og marts 1915 bevægede isen sig langsomt. I slutningen af marts 1915 beregnede Shackleton, at skibet havde bevæget sig blot 153&nbsp;km siden 19. januar.<ref name="Shackleton43">Shackleton, pp. 43–47</ref> Men som vinteren satte ind, blev isens bevægelser forstærket, og den omkringliggende is' karakter ændrede sig. Den 14. april 1915 rapporterede Shackleton, at den nærliggende pakis rejste sig i isskruninger, og at ''Endurance'' ville "blive knust som en æggeskal", hvis skibet blev fanget i disse bevægelser.<ref name="Shackleton43" /> I maj 1915, da Solen gik ned for vintermånederne, var ''Endurance'' i positionen 75°23′S, 42°14′W, stadig i drift nordpå. Der var mindst fire måneder til foråret, hvor ''Endurance'' muligvis kunne bryde fri af isen, men der var ingen sikkerhed for, at ''Endurance'' ville bryde fri tidligt nok til at kunne forsøge at vende tilbage til området ved Vahselbugten.<ref>Huntford, p. 421</ref> Shackleton overvejede nu mulighederne for at finde et landgangssted på den vestlige del af Weddellhavets kyster, hvis det var muligt at nå kysten der. "Indtil da må vi vente", skrev han.<ref name="Shackleton43" />
Historie