Moderniseringen af Grønland vendte et selvforsynende [[Jægere og samlere|jægersamfund]] til et urbaniseret lønmodtagersamfund. I perioden [[1952]]-[[1963]] opførtes omkring 3.000 boliger, [[sygehus]]ene blev udbygget og [[tuberkulose]]n næsten udryddet fra 1963. Det førte imidlertid også til en fornyet hævdelse af grønlandsk identitet hos den grønlandske elite, som etablerede en hjemmestyrebevægelse, som nåede sit højdepunkt i [[1970'erne]].<ref>Jvf. Natalia Loukacheva. 2007. The Arctic promise: legal and political autonomy of Greenland and Nunavut. University of Toronto Press p.&nbsp;25</ref> Som en konsekvens af politiske komplikationer i forbindelse med Danmarks indtræden i EF i [[1972]], fremmedes ønsket om hjemmestyre, der blev indført i 1979 og gav Grønland begrænset selvstyre med eget parlament, Landstinget, mens [[Folketinget]] fortsat havde ansvaret for udenrigspolitik, sikkerhed og naturressourcer. Loven trådte i kraft den 1. maj 1979 og blev overrakt af Dronning Margrethe II ved en højtidelighed i Grønland. Dronningen var og er fortsat Grønlands [[statsoverhoved]].
Organisationer