En af de mange, som kastede sig over tydning af Rosettestenen, var den engelske fysiker [[Thomas Young]]. I en alder af 14 år beherskede han græsk, [[latin]], [[fransk (sprog)|fransk]], [[Italiensk (sprog)|italiensk]], [[hebræisk]], [[aramæisk]], [[syrisk]], [[arabisk (sprog)|arabisk]], [[persisk]], [[Tyrkisk (sprog)|tyrkisk]] og [[etiopisk]]. Herudover studerede han [[Lægevidenskab|medicin]] og [[botanik]]. I [[1814]] blev Young opmærksom på, at mange grupper af hieroglyffer er omgivet af en oval ramme, en [[kartouche]]. Den mindede om et navneskilt, men er egentlig en løkke af reb, som skal beskytte den navngivne person mod farlig magi og trolddom. Han er klar over, at de "indrammede" hieroglyffer har en særlig betydning – muligvis navnet på den farao, som forekommer i teksten. Da han kan finde Ptolemæus' navn i den græske tekst, formodede Young, at det er hans navn. Det viser sig at være et gennembrud. Desværre forfølger Young ikke denne linje, da den ikke passer med antagelsen om, at hieroglyfferne er et billedsprog – og ikke [[Fonetik|fonetisk]] baseret. Han mente, at forklaringen på skrivemåden for Ptolemæus er, at denne farao jo ikke er af egyptisk oprindelse. Young indstiller sine forsøg på tydning af skrifterne.
Litteratur Sprogforskning Historie Kommunikation Arkæologi Videnskab Humaniora