Fortroppen blev rystet hårdt, men Oxford var i stand til at samle sin styrke. Slaget blev bittert udkæmpet i over tre timer, men til sidst blev York-styrkerne nedkæmpet efter den opslidende kamp, da det ikke tidligt var lykkedes dem at bryde Lancasters-hærens stilling. Henrik valgte ikke at indsætte sine andre "hærdele" og overlod kampen til fortroppen,<ref name="ross">Ross, James, ''John De Vere, Thirteenth Earl of Oxford (1442–1513): The Foremost Man of the Kingdom'', Boydell Press, 2011, p. 118.</ref> som sandsynligvis gentagne gange var blevet forstærket, da Lancaster-kontingenter sluttede sig til, instrueret af [[Jasper Tudor, hertug af Bedford|Jasper Tudor]]. Selvom de tyske lejesoldater var udstyret med de nyeste håndvåben, var tilstedeværelsen af et stort antal traditionelle bueskytter i Lancaster-hæren afgørende. De dygtige langbueskytter var i stand til at skyde byge efter byge mod York-hærens. De irske troppers mangel på kropsudrustning betød, at de især bukkede under for det stigende antal ved gentagne byger af pile.<ref name="hen">Pendrill, Colin, ''The Wars of the Roses and Henry VII: Turbulence, Tyranny and Tradition in England 1459 -c.1513'', Heinemann, 2004, p. 101.</ref>
Kriminalitet