Panum vurderede, at mindst en procent af den færøske befolkning er ”sindsvag”, og at der hos mange findes et ”stille religiøst Vanvid, hvor de Syge have Syner, og troe at leve i umiddelbart Samkvem med Aandeverdenen”.  Med udmeldinger som disse, blev Panum udsat for angreb af færinger og danske embedsmænd på Færøerne . Til at begynde med var der i 1847 otte anonyme og hadske artikler, som en del år senere i Illustreret Tidende i 1878 blev kaldt ” et literairt Overfald i et af vore Blade” (Jacobsen, 1972, s. 73).  I 1878 kan vi læse i Illustreret Tidende, om Panums indberetning som en “…særdeles usminket Beskrivelse, han her giver af Færingenes sociale og hygiejniske Forhold, skaffede ham imidlertid en del Ubehageligheder. Ikke blot blev han i den Anledning Gjenstand for et literairt Overfald i et af vore Blade, men nogle hyperpatriotiske Færinger truede end ogsaa den unge Forfatter med en corporlig Revselse” (Ibid. s. 73). Det står klart her, at disse ”hyperpatriotiske” færinger ikke er hvem som helst, men nok udgøres af en tidlig færøsk elite påvirket af nationalromantiske følelser over for Færøerne .    
						 
At Panum var meget påvirket af disse skriverier, ved vi, idet han ville sagsøge disse skribenter for æreskrænkelse, men hans ven juristen og amtmanden på Færøerne [[Chr. Pløyen]] frarådede ham at gøre dette. Pløyen, der selv var en elsket og højt respekteret mand på Færøerne, skriver i et brev til Panum fra 1847, at han engang har sagt, at færinger er tilbøjelige til at stjæle fisk og tørv  med det resultat, at ”hele Befolkningen var rasende paa mig, skjøndt det maatte indrømmes mig, at jeg kun havde sagt Sandheden” (Pløyen fra Panums privatarkiv, Rigsarkivet: I: Jacobsen, 1972, s. 84).
Historie Videnskab Ledelse Organisationer Uddannelsesinstitutioner Universiteter Ledere