Åndsbegrebet har betydning i senere filosofi, mens de oldgræske filosoffer [[Platon]] og [[Aristoteles]] taler om [[Idé|ideer]] og [[dyd]]er<ref name=":0" />. I Platons er det egentlige og virkelige ''almenbegrebet'' - det, han kaldte ideer - mens de fysiske fænomener, man kan iagttage, blot var [[Hulelignelsen|skyggebilleder]] af ideen. Ideerne er tingens form ([[Græsk (sprog)|gr.]] ''eidos'') eller væsen ([[Græsk (sprog)|gr.]] ''ousia'')<ref>Om tingens form: ''[[:de:eidos|eidos]]'') eller væsen (''[[:de:ousia|ousia]]''){{de sprog}}, se [[Ontologi (filosofi)]]).</ref> Ideerne bliver hos Platon erkendt ved en slags syn; man skuer ideerne (idé: af ''idein'', at se)<ref>Schanz, s. 33ø</ref>. Denne skuen af ideerne, som er fornuftens mål, optræder i [[Dialog (litteratur)|dialogen]], og den forudsætter maieutik (fødselshjælp, jordmoderkunst).<ref>Maieutik, jordmoderkunst: [[Sokrates]]' pædagogiske spørgemetode. (Jævnfør også Kierkegaard: "... jordemoder- ... --- …al sand hjælpen begynder med en Ydmygelse; hjælperen maa først ydmyge sig under Den, han vil hjælpe, og herved forstaa, at det at hjælpe er ikke det at herske, men det at tjene, at det at hjælpe ikke er at være den herskesygeste men den taalmodigste, at det at hjælpe er villighed til indtil videre at finde sig i at have Uret, og ikke at forstaa hvad den Anden forstaar (1, s. 97) – [http://www.dadj.dk/multimedia/Jordemoderensommaieutiker_1.pdf pdf-fil]{{Dead link|date=januar 2022 |bot=InternetArchiveBot |fix-attempted=yes }} — [[:de:Mäeutik|Mäeutik]] {{de sprog}}</ref> Ideerne er "urbilledet" (''paradeigma'') for alle ting. De er uforanderlige og ''før'' enkelttingene ([[Latin|lat.]]''universale ante rem''), der kun ''har del i'' disse (gr. ''methexis'').
Filosofi Religion