Dansk Tipstjeneste opstod efter en lang og intens debat, hvor de alvorlige følger for den danske befolknings mulighed for at spille om penge hele tiden blev vejet op mod idrætsorganisationernes behov for flere penge til den danske idræt. Helt tilbage i [[1936]] forsøgte [[Danmarks Olympiske Komité]] at få tilladelse til at udbyde tipning, men [[Danmarks Idrætsforbund]] var ikke med på ideen af frygt for idrættens omdømme, og derfor blev anmodningen afvist af den danske finansminister [[Hans Peter Hansen (minister)|Hans Peter Hansen]] ([[Socialdemokratiet|A]]).
 
Et par års solidt lobbyarbejde førte dog til, at [[Dansk Boldspil-Union]]s formand [[Kristian Middelboe]] i [[1939]] fik overtalt Danmarks Idrætsforbunds bestyrelse til igen at søge om tilladelse til at indføre tipning. Planerne blev i første omgang henlagt i skyggen af [[2. verdenskrig]], men i [[1946]] var Danmarks Idrætsforbund klar med endnu en ansøgning om tilladelse til at give danskerne tipning.
 
Den socialdemokratiske regering var lydhør over for ansøgningen og fremsatte et lovforslag om at tillade tipning, men der var slet ikke flertal i Folketinget, hvor forslaget mødte stor kritik. Bekymringerne gik blandt andet på idrættens fremtid, og et par kommentarer fra debatten lød:
<blockquote>
''Det jeg er mest bange for ved denne tipning er, at man støtter rekordjageriet og de rekordidioter, der ikke tænker paa andet end at naa en centimeter højere en anden.''
</blockquote>
Og i lidt samme retning frygtede et andet medlem at tipning ville føre til:
<blockquote>
''ensidighed i træningen, klubfanatisme og primadonnanykker.''
</blockquote>
Autobiografiske_artikler