Nogle tyskere havde en mistanke om, at alt ikke var, som det skulle være med Enigma. [[Karl Dönitz]] modtog rapporter om "umulige" træfninger, som fik ham til at mistænke lækager i sit kommunikationssystem.{{kilde mangler|dato=maj 2017}} I et tilfælde mødtes tre ubåde ved en lille ø i det [[Caribiske Hav]], hvorefter en engelsk [[destroyer]] dukkede op, fordi den ikke kunne modstå et så fristende bytte.{{kilde mangler|dato=maj 2017}} De slap alle tre væk og rapporterede om det hændte. Dönitz forlangte øjeblikkelig en gennemgang af sikkerheden ved Enigma. Analysen konkluderede, at hvis der var et problem, var det ikke forårsaget af Enigma som sådan.{{kilde mangler|dato=maj 2017}} Dönitz fik alligevel udskiftet kodebøgerne, og briterne var dermed igen ude i mørket for en tid. Han blev aldrig overbevist om, at Enigma ikke var sikker.{{kilde mangler|dato=maj 2017}} På trods af at hans egen kontraspionage "B-Dienst", som delvis havde brudt den engelske marines koder, leverede informationer, der tydede på det. Efter krigen fandt og tilbageholdt grupper fra det amerikanske [[TICOM]]-projekt et betydeligt antal tyske kryptografimedarbejdere. De fik blandt andet at vide fra dem, at de tyske kryptografer udmærket forstod, hvordan Enigmameddelelser kunne brydes. De fandt det bare umuligt at forestille sig, at nogen ville påtage sig det enorme arbejde, det krævede.{{efn|se Bamfords Body of Secrets}}
Historie