Charlotte Amalie havde således to papirmøller, på Frederiksdal og Strandmøllen. Disse blev i begyndelsen ledet af Hans Heuser, der imidlertid arbejdede tabsgivende med " fortrinsvis soldater og sammenskrabet folk" og med en papirproduktion, der var lille og af dårlig kvalitet. Efter, at han i 1693 var endt i gældsfængsel, fik dronningen ansat den dygtige tyske papirmager [[Johan Drewsen]] som ny forpagter af Strandmøllen. Virksomheden med jernværk og kornmølle samt valkemølle blev efterhånden afviklet, og driften samlet om papirfabrikation. Denne blev fornyet med tidens nyeste tyske teknik, og Drewsen fik ansat papirmagersvende med tidens bedste uddannelse.<ref>Christensen, s. 151</ref> Fabrikantionen kom til at spænde fra det fineste stempelpapir til karduser til flådens kanoner, og et monopol på indsamling af klude blev overvåget nidkært. Virksomhedens fremgang medførte, at Charlotte Amalie i 1710 forærede ham et sølvbæger med inskription.<ref>Christensen, s. 151f</ref>
Historie