Mens de ældre benediktinerklostre blev drevet som autonome enheder og kun var indbyrdes forbundne på et formelt niveau, blev der med Cluny som udgangspunkt skabt et forbund af nye klostre, der alle blev kontrolleret af moderklostret. Lederen i de nye klostre fungerede som abbeden i Clunys stedfortræder og var ikke abbed, men prior. Hvert år skulle priorerne i datterklostrene deltage i et fællesmøde, hvor de aflagde rapport og løste administrative problemer. Efterhånden begyndte også ældre benediktinerhuse at opfatte Cluny som deres forbillede, og da [[Pave Benedikt 8.]] i 1016 erklærede, at Clunys privilegier også gjaldt de underordnede huse, betød det, at alle benediktinere fik yderligere påskyndelse til at indlemme sig selv i clunyordenen.
Samfund Kultur Kulturhistorie