Luther afviste bøndernes kritik af øvrigheden og formanede dem til fred. Han anførede, at man ud fra [[Paulus]]' ord i Romerbrevet 12 ikke må gribe til vold mod øvrigheden, kun overfor en jævnbyrdig eller underordnet. [[Slaveri]] er ifølge Luther acceptabelt, for Kristus har sat sjælene fri; "''det ydre lader Gud passere og lægger ikke så stor vægt på det''". Øvrighedens vold mod oprørske undersåtter er ifølge Luther en kristelig handling "''og en kærlighedshandling frejdigt at kværke fjenden, at plyndre og brænde og gøre alt, der er skadeligt, indtil man har overvundet dem.''" Bønderne følte sig svigtet, og ringede med [[kirkeklokke]]rne for at overdøve ham. Han på sin side følte sig truet på "''liv og lemmer''", og [[6. maj]] 1525 opfordrede han i skriftet ''Wider die mörderischen Rotten der Bauern'' (= Imod de morderiske bondeflokke) til at slå oprørerne ned: "''Kvæl, stik og slå dem ihjel, i skjul eller åbenlyst, hver den som kan; og husk, at der ikke kan tænkes noget gifigere, skadeligere, mere djævelsk end en oprører, ligesom man må slå en gal hund ned.''" Han sagde ligefrem, at over for oprørerne er blodsudgydelse en bedre gerning end bøn: "''Så vidunderlige tider er det nu, at et folk bedre kan tjene sig til himlen med blodsudgydelse end ellers med [[bøn]]. Stik, slå, dræb dem, hver den som kan. Dør du selv, så godt for dig. En saligere død kan du aldrig få.''" <ref>Frederik Stjernfelt: Syv myter om Martin Luther, s. 76-79.</ref>
Filosofi Religion Historie Walhalla