Som slagmarkens betingelser ændrede sig på grund af den fredsfyldte periode, blev der skabt en dikotomi mellem to separate linjer. Den ene retning af skoler (''sen-ha'') beskæftigede sig med strategi og masse taktisk planlægning med henblik på krigsførelse, mens den anden retning (''ryū-ha'') adskilte sig ved at udvikle og fin pudse deres færdigheder og teori baseret på den traditionelle ekspertise.<ref>Dann, Jeffrey Dann (1978) ''Kendo in Japanese Martial Culture: Swordsmanship as Selv-Cultivation''. Ph.D. thesis. University of Washington. Side 44.</ref> Krigernes kampdiscipliner var ikke immune over for disse socio-kulturelle tendenser. Det attende århundrede afslører både en kampstagnation blandt de urbaniserede krigere (bushi) og den brede befolknings deltagelse i diverse kampdiscipliner.<ref>Dann, Jeffrey Dann (1978) ''Kendo in Japanese Martial Culture: Swordsmanship as Selv-Cultivation''. Ph.D. thesis. University of Washington. Side 50.</ref>
Sport Kultur