I de næste 30 år kom der mere moderate isvintre, men [[1922]]-[[1923|23]] blev igen en streng isvinter på Storebælt. I mellemtiden havde [[Statsbanerne]] fået to mere moderne isbrydere og en isbryderfærge, og der var ved Knudshoved anlagt en mole med et molehoved, hvor isbryderne kunne lægge til og udveksle passagerer med togene. Isbryderne klarede opgaven næsten alene, så isbådene kun var i brug en enkelt dag, hvor isbryderne ikke kunne gå ind til molen.<ref>Signalposten [http://www.signalposten.dk/signalposten.php?aar=1984&nr=2 1984/2, s. 56]</ref> Behovet for isbådene svandt ind fordi isbryderne blev stærkere og det også blev muligt at [[Flyvning|flyve]] over Bæltet. I [[1930'erne]] blev isbådestationerne mest opretholdt af hensyn til proviantering af skibe, der sad fast i isen, og i [[1937]] blev isbådeoverfarten officielt nedlagt.
Vand