Kaurin blev [[student]] [[1822]], [[cand. theol.]] [[1826]], [[residerende kapellan]] til [[Sigdal]] [[1827]] og [[1833]] [[sognepræst]] til [[Flesberg]]. I [[1837]] blev han [[lektor]] ([[1843]] [[professor]]) i teologi ved [[Kristiania Universitet|universitetet]], hvor han, uden at være nogen egentlig [[lærd]] eller for [[videnskabelig]] [[forskning]] anlagt mand, hævdede sin stilling som en anset og afholdt lærer i [[gammeltestamentlig]] [[eksegese]] (indtil [[Carl Paul Caspari|Casparis]] ankomst) og til dels i [[dogmatik]]. Han var desuden en lang årrække stærkt optaget som medlem af den kongelige kommission af [[1839]], der besørgede nye omarbejdede udgaver af [[Luthers lille Katekismus]] og [[Pontoppidan]]s Forklaring, i hvilket arbejde Kaurin havde den væsentligste del, medens det for største delen blev [[W. A. Wexels]], som måtte holde for i den årelange fejde, der fremkaldtes ved den omarbejdede forklarings for kættersk ansete lære om [[Kristi nedfart til helvede]] og muligheden af en [[omvendelse]] efter døden; i striden deltog Kaurin selv med ''Nogle Ord til den norske Kirke'' (1846).
Historie