I slutningen af 1890'erne begyndte den tyske udenrigspolitik tydeligt at ændres fra en kontinental til en verdenspolitik dvs. til imperialismen.<ref>[http://germanhistorydocs.ghi-dc.org/sub_document.cfm?document_id=779 von Bülow om målene for udenrigspolitikken (1899)] (på ''germanhistorydocs'').</ref> Von Bülows populære slagord var kravet om "En plads i solen".<ref>[http://germanhistorydocs.ghi-dc.org/sub_document.cfm?document_id=783 Bernhard von Bülow om Tysklands „Platz an der Sonne“ (1897)] (på ''germanhistorydocs'').</ref> Verdenspolitikken var ikke kun et forsøg på at etablere Tyskland som stormagt, men havde også indenrigspolitiske aspekter. Den tjente til at dække indre spændinger og gav også de økonomiske interesser afsætnings- og råstofmarkeder. I den tyske offentlighed fandt tanken om en verdenspolitik bred tilslutning, men dog ikke hos socialdemokraterne. Hvor langt de imperialistiske tanker havde bredt sig ind i det liberale borgerskab, ses af [[Max Weber]] og [[Friedrich Naumann]]. De ventede sig velstand og integration af arbejderne. Også fra konservativ side var imperialismen et middel til national integration. På den nye højrefløj var de imperialistiske ekspansionskrav knyttet sammen med kritik af de etablerede honoratiores. Derimod så kun en forholdsvis lille del af erhvervslivet fordele ved den imperialistiske ekspansion, da det fortrinsvis var indstillet på eksport til industrilandene. Den imperialistiske politik var desuden kendetegnet ved kejserens taler, som ofte virkede imod hensigten som [[Hunnertalen]] i 1900<ref>[http://germanhistorydocs.ghi-dc.org/sub_document.cfm?document_id=755 Wilhelm II.: Hunnenrede] (på ''germanhistorydocs'').</ref> ved dens springende form, som var rettet mod Tyskland, og ved igen og igen opstillede trusselsbilleder. Under indtryk af en dynamisk økonomi, en stærk hær og en stadig voksende flåde måtte det virke truende på de europæiske magter.
[[Fil:Germans to the front.jpg|thumb|"''The Germans to the front…''" (idealiseret fremstilling af den tyske rolle under [[bokseropstanden]] på et samtidigt postkort)]]
Kravet om en plads på den verdenspolitiske scene førte til erhvervelse af kolonier. I forhold til den højlydte retorik var den faktiske tilvækst i kolonier begrænset. Tyskland erhvervede i 1898 [[Jiaozhoubugten|Kiautschou]]<ref>[http://germanhistorydocs.ghi-dc.org/sub_document.cfm?document_id=785 Lejeaftale mellem Kina og Tyskland (6. marts 1898)] (på germanhistorydocs).</ref> i Kina og forskellige Stillehavsøer i 1899. Inden for rammerne af den uformelle imperialisme skete bygningen af [[Bagdadbanen]] efter 1899.
Filosofi Historie Kultur Tidligere_riger,_stater,_protektorater,_kolonier_og_lande Foreninger Organisationer