I et halvt års ophold i [[Italien]] 1838 øvede han sig energisk i oliemaleri efter levende model. I året 1847 blev han direktør for [[Akademie der Bildenden Künste München]] og fik samme år til opgave at smykke trappehuset i [[Neues Museum (Berlin)|Neues Museum]] i [[Berlin]] med en serie store vægmalerier. Disse - som var under arbejde i 16 somre -  udførtes ikke i fresketeknik, men med tør farve. Emnet var  verdenshistoriens forskellige perioder eller dens mest betydningsfulde  momenter. ''Hunnerslaget'' og ''Jerusalems ødelæggelse'' blev gentaget her i større skala, de øvrige motiver var ''Babeltårnet'', ''Grækenlands blomstring'' , ''Korsfarerne foran Jerusalem'' og ''Reformationens tid'' , sidstnævnte komposition optagende reformationens krigere og bagmænd i 1400-1600-talerne, samlede i en kirke -, idéen og redskabet efter [[Raffaello Santi|Rafael]]s ''Skolen i Athen''. De seks de store malerier omsluttes af [[frise]]r og [[allegori]]ske figurer.
Historiemalere Maleri