Han var [[kultusminister]] i [[1853]] under [[ministeriet Bluhme I]], men trådte tilbage i april 1853, da [[ministeriet Ørsted]] antog en mere udpræget konservativ karakter og kom i modsætning til rigsdagen. Da [[ministeriet Bang]] dannedes december 1854, indtrådte Simony, som imidlertid havde været departementschef i indenrigsministeriet, deri som [[justitsminister]], hvormed han i kortere tidsrum forbandt porteføljerne for Kongerigets indenrigsministerium og ministeriet for de fælles indre anliggender. Han trådte tilbage sammen med [[C.C. Hall]] i december
1859 og blev kort efter amtmand over Københavns amt og Stiftamtmand for Sjællands stift, hvilken stilling han beholdt resten af sit liv. Fra 1866 ophørte han at være medlem af landstinget og deltog derefter ikke aktivt i det politiske Liv. — Simony var en fremragende dygtig embedsmand og administrator, medens han som politiker ikke spillede nogen fremtrædende rolle.<ref>[[Salmonsens konversationsleksikon]] 2.udg: [https://runeberg.org/salmonsen/2/21/0443.html Se hos runeberg.org]</ref>
Jura Politik Samfund Retsvæsen Ledelse Ledere