Corbon var af [[håndværker]][[Slægt (genealogi)|slægt]] og måtte allerede som barn gå på arbejde i en [[fabrik]], men uddannede sig senere til en dygtig [[træskærer]]. Sammen med 200 kammerater grundlagde han 1840 arbejderbladet ''L'Atélier'' og ledede det, indtil dets ophør 1850, i [[demokratisk]]-[[katolsk]] ånd (efter [[Philippe Buchez|Buchez]]' lære); det bar som valgsprog [[Paulus]]' ord: "Den, der ikke vil arbejde, skal ikke have føden". Februar 1848 tog Corbon personlig del i [[gadekamp]]en, blev derefter sekretær i den provisoriske regering og valgtes til [[Nationalforsamlingen]], hvor han frarådede Nationalværkstedernes bratte lukning, men ellers hørte til de mådeholdne republikanere (valgtes derfor ogsaå til en af næstformændene). I 1849 tog Corbon igen fat på sit håndværk og var ivrig for oprettelse af [[fagskole]]r. Han blev 1863 medarbejder af ''Siècle'' og skrev særlig skildringer af "Mændene fra 1848". September 1870 blev han ''[[maire]]'' i et af Paris' kvarterer og i november genvalgt imod [[Victor Hugo]]; afgik i marts 1871 og søgte nu at standse [[Pariserkommunen|kommunens]] oprør ved at udvirke selvstyre for Paris, juli 1871 valgtes han til Nationalforsamlingen og 1875 af denne til livsvarig [[Frankrigs senat|senator]]; han hørte i begge forsamlinger til det republikanske parti og var 1885-89 en af Senatets tre [[kvæstor]]er.
Historie