Krarups far, Chr. Joh. Lodberg Krarup, var præst i Navr og [[Sir Sogn]]e, Viborg Stift. Dimitteret [[1812]] fra Aarhus Skole studerede han først [[teologi]], men kastede sig snart med iver over filologiske studier og vandt allerede [[1816]] [[Københavns Universitet|universitetets]] [[Prisopgave|guldmedalje]] for en afhandling om Dionysius Halicarnassensis' kilder. 1816 blev han lærer i [[latin]] i [[Borgerdydskolen]] på [[Christianshavn]] med udsigt til at blive skolens inspektør. Krarup lå den gang på [[Regensen]] og deltog på mange måder i datidens litterære undersøgelser og [[Polemik|fejder]]: han var en af ”[[Tylvten]]”, som udfordrede [[Jens Baggesen]] til en [[disputats]] på latin, og stod især i et nært forhold til [[Poul Martin Møller]]. [[1821]]-[[1824|24]] foretog han en videnskabelig rejse til [[Tyskland]], [[Italien]] og [[Frankrig]], på hvilken han erhvervede sig den filosofiske doktorgrad i [[Jena]]. efter sin hjemkomst indtrådte han i sin gamle plads som Borgerdydskolens "første Lærer", men var samtidig inspektør på [[Borchs Kollegium]], hvor han skrev et par grammatiske og kritiske afhandlinger (''De natura et usu imperativi'', [[1825]], og ''Observationes in libros Ciceronis de republica'', [[1826]]-[[1827|27]]) samt i [[Rasmus Nyerup]]s ''Magasin for Rejseiagttagelser'' gav meddelelser om sin udenlandsrejse. [[1828]] blev han Borgerdydskolens bestyrer og bragte som sådan skolen i stor anseelse. Det var hans mål ''"at bringe Skolen i Flor"'', og den regelmæssige, afmålte, noget pedantiske og tørre mand, som i skolen holdt på den strengeste orden, fandt sig i, at nogle af hans lærere med den udmærkede matematiklærer og skoleinspektør Svenningsen i spidsen uden for skolen førte et meget ubundet og uregelmæssigt privatliv. Også hos Krarup selv var der en modsætning imellem hans forkærlighed for den gamle dannelse med latin som hovedfag og en vis tilbøjelighed til at indføre nye ideer i undervisningen. Han lod således drengene i undervisningstimerne fordele som lærere og elever, medens han selv gik omkring i klassen og lyttede til ''"den indbyrdes Undervisning"'', om hvilken han i årene 1824-27 havde ført en levende brevveksling med [[major]] [[Joseph Nicolai Benjamin Abrahamson|Abrahamson]]. Efter at Krarup var blevet skolebestyrer, gik han ganske op i denne gerning og skrev kun pædagogiske programmer. Det sidste handlede om ''Oprettelse af Elysier eller Asyler for formuende Folks Børn'' (1842).
Personbillede_savnes Litteratur Sprogforskning Historie Humaniora Organisationer Uddannelsesinstitutioner