I juli 1838 blev der indsendt en petition med ønske om indførelse af dansk administrations- og retssprog til den [[Den slesvigske stænderforsamling|slesvigske stænderforsamling]], som blev afvist med stemmerne 21 imod og 18 for. Petitionen var dog baggrunden for det kongelige sprogreskript fra den 14. maj 1840, hvormed dansk blev indført som rets- og forvaltningssprog, hvor kirke- og skolesproget allerede var dansk (altså i det nordlige Slesvig). I det sydlige Slesvig forblev tysk forvaltningssprog. To år senere kom sprogforholdene i Slesvig/Sønderjylland for alvor på den politiske dagsorden, da den liberale og dansksindede deputerede [[Peter Hiort Lorenzen]] talte dansk i den slesvigske stænderforsamling, hvor sproget ellers var fastlagt som højtysk. <ref>[http://danmarkshistorien.dk/leksikon-og-kilder/vis/materiale/dansk-sprog-og-kulturpolitik-i-slesvig-1850-1864/ Danmarkshistorien.dk: ''Dansk sprog- og kulturpolitik i Slesvig, 1850-1864'']</ref>
Historie