Senere generationer af lærde, historikere og filosoffer har fundet det romerske samfunds forhold til "forstillinger om liv og død" til at være en af de mere vanskelige aspekter at forstå og forklare.<ref>Donald G. Kyle, ''Spectacles of Death in Ancient Rome'' (Routledge, 1998, 2001), side 81; Edwards, ''Death in Ancient Rome,'' side 63.</ref> [[Plinius den Yngre|Plinius den yngre]] rationaliserede gladiatorkampe som værende godt for folket, som en måde til "at inspirere dem til at stå over for ærefulde sår og foragte døden, ved at udstille kærligheden for æren og ønsket om sejr, selv i ligene af slaver og forbrydere".<ref>Pliny, ''Panegyric'' 33.1; Edwards, ''Death in the Arena,'' side 52.</ref> Nogle romere såsom [[Seneca den yngre]] var kritiske over for de brutale forestiller, men fandt dyd i mod og værdighed i den besejrede kæmper snarere end i vinderen.<ref>Edwards, ''Death in the Arena,'' side 66–67, 72.</ref> Dette synspunkt, kom senere til udtryk med kristne martyrer i arenaen, som blandt datidens kristne blev betragtet som en ærefuld død for sin religion.<ref>Edwards, ''Death in Ancient Rome,'' side 212.</ref> Den romerske forfatter, [[Tertullian]] betragtede døden i arenaen til ikke at være mere end en forklædt form for menneskeofringer.<ref>Tertullian, ''De spectaculis'' 12; Edwards, ''Death in Ancient Rome,'' pp. 59–60; Dodge, "Amusing the Masses," p. 224.</ref> Nogle af de tidligste navne for stilarter inden for gladiatorkampe havde etniske betegnelser såsom "thrakiske" eller "galliske".<ref>Veronika E. Grimm, "On Food and the Body," in ''A Companion to the Roman Empire,'' p.&nbsp;354; Catharine Edwards, ''Death in Ancient Rome'' (Yale University Press, 2007), p. 59; Potter, "Entertainers in the Roman Empire," p. 305.</ref>
Filosofi Historie Kultur Tidligere_riger,_stater,_protektorater,_kolonier_og_lande Foreninger Organisationer