Mens jernbanen med dens gunstige samfærdselsforhold havde lagt grunden, næringsfrihed og oplandsforhold samt - i tilknytning hertil - landbrugets omlægning og - parallelt hermed - industri udgjorde rygraden for stationsbyernes trivsel, så spillede yderligere forhold ind til støtte for stationsbyernes udvikling. For det første må nævnes bygningshåndværk, der nød godt af byernes stadige behov for nybyggeri, om- og tilbygninger samt forbedringer i den - med tiden - ældre bygningsmasse. Følgelig fandtes i stationsbyerne et antal tømrere, snedkere, murere, malere, glarmestre, blikkenslagere, elektrikere og andre.<ref>Stilling, s. 426</ref><ref>Fink, s. 69-74, 136-140, 218-221</ref> I forlængelse heraf oprettedes [[teknisk skole|tekniske skoler]] og [[handelsskole]]r i flere stationsbyer.<ref>Fink, s. 247-258</ref> For det andet fik stationsbyerne betydning som administrative centre. Mange stationsbyer blev med tiden hjemsteder for [[sogneråd]] (kommunalbestyrelser), og en del blev også hjemsteder for den statslige administrations regionale centre, fx [[Ting (folkeforsamling)|tingsteder]] (Helsinge, Høng, Haslev, Odder, Hammel, Hornslet, Fjerritslev, Kjellerup, Skjern, Rødding, Toftlund), [[politi]] (Odder, Toftlund, Hadsund, Hurup) og [[kredslæge]]r (Glostrup, Hornsyld, Brædstrup, Odder, Farsø, Kjellerup, Skjern).<ref>Ejler Alkjær: "Om Stationsbyernes Erhvervsstruktur og Oplandsforhold" (''Det danske Marked'' 1943, s. 236)</ref>
Samfund Historie Migration