De små kår, som en ekstraordinær professor havde, bragte Engelstoft til flere gange at søge præstekald, som han dog ikke fik. Endelig blev han [[1845]] [[professor ordinarius]] og medlem af [[Konsistorium (universitet)|Konsistorium]]; [[1847]] inspektor ved Universitetskvæsturen og samme år medlem af [[Videnskabernes Selskab]]. Han var 1847-48 universitetets rektor og kom som sådan til at holde en akademisk mindetale over [[Christian 8.]], der godtgør hans begavelse som festtaler, ligesom den også viser, at han stod den [[nationalliberalisme|liberale]] retning nær, der i 1848 kom til Styret. I 2. bind af ''[[Historisk Tidsskrift|Nyt historisk Tidsskrift]]'', som udkom 1848, publicerede Engelstoft sin fortjenstlige afhandling ''Paulus Eliæ, en biografisk Skildring fra den danske Reformationstid''. Han var siden [[1843]] (til [[1852]]) medlem af bestyrelsen i [[den historiske Forening]] (fra 1850 dens formand) og blev 1850 valgt til medlem af [[Det kongelige danske Selskab for Fædrelandets Historie]]. Samme år overdroges det ham at foredrage [[kirkeret]]ten i Pastoralseminariet, hvorved han foranledigedes til 1851 at besørge en revideret udgave af [[Janus Lauritz Andreas Kolderup-Rosenvinge]]s ''Grundrids af den danske Kirkeret''.
Politik Historie Lister_over_personer Videnskab Organisationer