Kejser [[Diocletian]] (regerede 284–305) delte riget i to administrative dele i 286 e.Kr.: i en [[Det Byzantinske Rige|østligt]] og et [[Det Vestromerske Rige|vestligt]] rige. Riget blev ikke opfattet som delt i to af dets indbyggere eller herskere, da love og regler i den ene del også blev betragtet som gældende i den anden.<ref name=Collins9>Collins ''Early Medieval Europe'' p. 9</ref>{{efn-ua|Dette system blev styret af to ældre kejsere og to yngre kejsere kaldet [[Tetrarkiet]].<ref name=Collins9/>}} I 330 efter borgerkrige genetablerede [[Konstantin den Store]] (regerede 306–337) byen [[Byzans]] som den nye hovedstad i det østlige rige; [[Konstantinopel]].<ref name=Collins24>Collins ''Early Medieval Europe'' p. 24</ref> Diocletians reformer styrkede regeringens bureaukrati, reformerede skatteopkrævelse og styrkede hæren, hvilket købte riget tid, men som ikke for alvor løste de problemer, som de stod overfor; blandt andre voldsomt skattetryk, nedgang i fødselsraten og pres på grænserne.<ref name=Cunliffe405>Cunliffe ''Europe Between the Oceans'' pp. 405–406</ref> Borgerkrige mellem rivaliserende kejsere blev almindelige mod midten af 300-tallet. Det trak hæren hjem fra grænserne og gav invaderende styrker fodfæste.<ref name=Collins31>Collins ''Early Medieval Europe'' pp. 31–33</ref> I meget af 300-tallet blev det romerske samfund stabiliseret i en ny form, der adskilte sig fra den tidligere [[Kultur i Romerriget|antikken]] med et større spænd mellem rig og fattig, og de mindre byers vigtighed blev mindre.<ref name=Brown34>Brown ''World of Late Antiquity'' p. 34</ref> En anden årsag var [[kristendommen]]s indførsel eller omvendelsen af riget til kristendommen, der var en gradvis proces, som foregik fra 100- til 400-tallet.<ref name=Brown65>Brown ''World of Late Antiquity'' pp. 65–68</ref><ref name=Brown82>Brown ''World of Late Antiquity'' pp. 82–94</ref>
Filosofi Historie Geologi