Som sanger måtte han temmelig tidlig holde op med at optræde offentlig, da hans stemme tabte sig, men som fortrinlig lærer fik han megen betydning. Blandt de elever, han uddannede, var [[Emilie da Fonseca]], [[Ida Henriette da Fonseca]], [[Johanne Luise Heiberg]]<ref name="oper">{{Cite web |url=http://hosting.triboni.com/triboni/exec?method=com.operissimo.artist.webDisplay&id=ffcyoieagxaaaaabfsej&xsl=webDisplay&searchStr=Siboni |title=Giuseppe Siboni at operissimo.com |access-date= 8. august 2017 |archive-date= 1. april 2012 |archive-url=https://web.archive.org/web/20120401195742/http://hosting.triboni.com/triboni/exec?method=com.operissimo.artist.webDisplay&id=ffcyoieagxaaaaabfsej&xsl=webDisplay&searchStr=Siboni |url-status=dead }}</ref>, [[Jørgen Christian Hansen]]<ref name="NF">[https://runeberg.org/nfce/0186.html ''Nordisk Familjebok'', Uggleupplagan, bind 25 (1917); sp. 340]</ref>, [[Otto Johan Anton Dütsch]]<ref>William Behrendt: [https://runeberg.org/ilmusikh/2/1062.html ''Dansk Musikhistorie'' 2, s. 1020]</ref>, [[Christian Julius Hansen]] og [[Peter Nicolaj Schram]].<ref name="NF"/> For øvrigt måtte han under sin virksomhed kæmpe med megen modstand, i det man beskyldte ham for at begunstige de "vælske toner", og han virkede da også en del for at bringe den i datiden forgudede [[Rossini]]s musik frem i Danmark, og der dannede sig mod "Rossinismen" et stærkt parti, nationalt og klassisk i sin tendens, med ingen ringere end [[C.E.F. Weyse]] i spidsen.<ref name="DBL 654"/>
Historie