[[Fil:The Death of Germanicus (Füger).jpg|thumb|left|Heinrich Füger, ''Germanicus' død'', 1789.]]
Efter læreårene i [[Stuttgart]] under [[Nicolas Guibal]] og i [[Dresden]] under [[Adam Friedrich Oeser]] kom han [[1774]] til [[Wien]] og derfra som [[kejserlig]] [[pension]]ær til [[Rom]]. Studierne her og tilknytningen til [[Anton Rafael Mengs]]' og [[Pompeo Batoni]]s kunst blev afgørende for hans udvikling. Efter at han [[1782]] havde smykket dronningens bibliotek i [[Napoli]] med fresker, vendte han 1784 tilbage til Wien. Her blev han professor, hofmaler, vicedirektør for [[Akademie der bildenden Künste Wien|kunstakademiet]], direktør for [[Österreichische Galerie Belvedere|Belvedere]] og kunstens toneangiver, føreren for den wienske empire. Hans kunst er akademisk-klassicistisk, af Mengs’sk tilsnit, gennemdygtig i sin kunnen, og wiensk ynde er tilsat de strengt idealiserende krav. Af hans mange mytologiske-historiske og allegoriske billeder kan anføres ''Adam og Eva klagende over Abel'', ''Germanicus’ død'', en række arbejder efter [[Klopstock]]s ''Messiade'' og ligeledes udmærkede tegninger med samme emner, stukne af [[Carl Julius von Leypold|Leypold]]. Som [[portrætmaler]] var Füger fremragende med portrætter af ham selv og broderen ved flygelet og andre.
Historiemalere Maleri