== Oprør ==
Efter Richards nederlag i [[Slaget ved Bosworth|Slaget ved Bosworth Field]] den 22. august 1485 blev Lincoln forsonet med den nye konge, [[Henrik 7. af England|Henrik 7.]], men blev snart utålmodig med den nye styre. En præst ved navn Symonds introducerede ham til sin protégé, Lambert Simnel, der lignede Edvard, jarl af Warwick. Den virkelige Edvard var blevet fængslet i Tower of London af kong Henrik. Lincoln besluttede at promovere Edvard som den "sande" arving til Huset York, mens han brugte Simnel til at repræsentere ham, hvorved Lincoln kunne være den egentlige leder for York-fraktionen. Lincoln rejste til Burgund for at overtale sin moster [[Margrete af York, hertuginde af Burgund|Margrete, hertuginde af Burgund]] til at finansiere et militært felttog for at tage tronen fra Henrik. Mens han formelt støttede Simnel, "så han sandsynligvis i sit eget sind sin egen tronbestigelse som det ultimative mål for sit foretagende."{{Sfn|Wagner|2001|p=211-212}} Med en hær af lejesoldater sejlede Lincoln til Irland, hvor han blev støttet af [[Gerald FitzGerald, 8. jarl af Kildare]], som var ivrig efter at se et York-styre genoprettet i England. Dette var hovedsageligt fordi de York-kongerne havde tilladt irsk selvstyre med FitzGerald som den næsten "ukronede konge af Irland".{{Sfn|Chrimes|1999|p=73}} Simnel blev udråbt til konge i Irland og kronet i Dublin som "Edvard 6."
Historie