Külz blev inviteret til det efterfølgende hovedbestyrelsesmøde i DPD den 18. januar 1948 i [[Frankfurt am Main]].<ref>Grundmann, 1978, p. 103</ref> På mødet tog [[Theodor Heuss]] stærk afstand fra LDP’s deltagelse i den Tyske Folkekongres og gav udtryk for, at Külz med sin deltagelse havde støttet “den russiske opfattelse af Tysklands enhed”.<ref>Grundmann, 1978, S.&nbsp;104.</ref> DPD’s hovedbestyrelse udsendte en [[pressemeddelelse]], hvori den opfordrede LDP til at lade situationen få “personlige konsekvenser” i LDP.<ref>Grundmann, 1978, p. 110</ref> LPD’s ordførende Arthur Lieutenant erklærede herefter, at de øst-liberale under disse omstændigheder anså et videre samarbejde for “tæt på umuligt”.<ref>Grundmann, 1978, p. 109</ref> Det var de facto afslutningen på den pan-tyske liberale organisation. DFD blev ikke formelt opløst, men ophørte med at være aktive, og ved Külz’ død i april 1948 blev der ikke valgt en ny formand. Den 10. februar 1948 blev LDP-afdelingen i Berlin opdelt i en vest- og øst-afdeling,<ref>[https://web.archive.org/web/20090525163143/http://www.fnst-freiheit.org/webcom/show_article.php/_c-1850/_nr-10/printmode-true/i.html ''10.2. – Liberale Stichtage: Spaltung der Berliner Liberalen'']</ref> og den 12. januar 1949 sluttede [[Vestberlin]]-afdelingen sig til det nystiftede [[Vesttyskland|vesttyske]] [[FDP]].
Filosofi Historie Foreninger Organisationer