Per 2007 er seks sygdomsmodificerende behandlinger blevet godkendt af [[Kommission (politik)|kommisioner]] fra forskellige lande mod RRMS. Tre er [[interferon]]er: to med [[interferon]] beta-1a (varebetegnelser ''Avonex'', ''[[CinnoVex]]'', ''[[ReciGen]]'' og ''Rebif'') og en med [[interferon]] beta-1b (varebetegnelse: USA, ''Betaseron''; i Europa og Japan, ''Betaferon''). En fjerde medicinering er [[glatirameracetat]] (''Copaxone''), en ikke-interferon, ikke-steroidal [[immunmodulering|immunmodulator]]. Den femte form for medicin, [[mitoxantron]], er en [[immunsuppresserende middel|immunundertrykker]], som også bruges i [[kemoterapi]], kun godkendt i USA og overvejende mod sekundær progressiv MS. Den sjette er [[natalizumab]] (på markedet som ''Tysabri''). Alle seks medikamenter fungerer kun moderat, hvad angår at nedsætte antallet af attakker og sinke progressionen til funktionsnedsættelse, selvom hyppigheden af deres virkekraft varierer, og studier af deres langsigtede effekter mangler stadig.<ref name="pmid17627671">{{cite journal |author=Ruggieri M, Avolio C, Livrea P, Trojano M |title=Glatiramer acetate in multiple sclerosis: a review |journal=CNS Drug Rev |volume=13 |issue=2 |pages=178–91 |year=2007 |pmid=17627671 |doi=10.1111/j.1527-3458.2007.00010.x}}</ref><ref name="pmid14974077">{{cite journal |author=Munari L, Lovati R, Boiko A |title=Therapy with glatiramer acetate for multiple sclerosis |journal=Cochrane Database Syst Rev |volume= |issue=1 |pages=CD004678 |year=2004 |pmid=14974077 |doi=10.1002/14651858.CD004678}}</ref><ref name="pmid11687131">{{cite journal |author=Rice GP, Incorvaia B, Munari L, ''et al'' |title=Interferon in relapsing-remitting multiple sclerosis |journal=Cochrane Database Syst Rev |volume= |issue=4 |pages=CD002002 |year=2001 |pmid=11687131 |doi=10.1002/14651858.CD002002}}</ref><ref name="pmid16235298">{{cite journal |author=Martinelli Boneschi F, Rovaris M, Capra R, Comi G |title=Mitoxantrone for multiple sclerosis |journal=Cochrane Database Syst Rev |volume= |issue=4 |pages=CD002127 |year=2005 |pmid=16235298 |doi=10.1002/14651858.CD002127.pub2}}</ref> Sammenligning af immunmodulatorer (alle undtagen mitoxantron) viser, at det mest effektive er natalizumab, både hvad angår nedsættelse af hyppigheden af tilbagefald og at bremse funktionsnedsættelsens fremskriden;<ref name="pmid17350652">{{cite journal |author=Johnson KP |title=Control of multiple sclerosis relapses with immunomodulating agents |journal=J. Neurol. Sci. |volume=256 |issue=Suppl 1 |pages=S23–8 |year=2007 |pmid=17350652 |doi=10.1016/j.jns.2007.01.060}}</ref> det er også blevet påvist at reducere sygdommens intensitet.<ref>Natalizumab reduces MS severity – http://www.abstracts2view.com/aan2008chicago/view.php?nu=AAN08L_P04.169 {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20110707075656/http://www.abstracts2view.com/aan2008chicago/view.php?nu=AAN08L_P04.169 |date= 7. juli 2011 }}</ref> 
Mitoxantron er måske den mest effektive af alle;<ref>{{cite journal |author=Gonsette RE |title=Compared benefit of approved and experimental immunosuppressive therapeutic approaches in multiple sclerosis |journal=Expert opinion on pharmacotherapy |volume=8 |issue=8 |pages=1103–16 |year=2007 |pmid=17516874 |doi=10.1517/14656566.8.8.1103}}</ref> men betragtes dog generelt ikke som en langsigtet behandlingsform, da brugen af det begrænses af alvorlig [[kardiotoxitet]].<ref name="pmid16503747">{{cite journal |author=Murray TJ |title=The cardiac effects of mitoxantrone: do the benefits in multiple sclerosis outweigh the risks? |journal=Expert opinion on drug safety |volume=5 |issue=2 |pages=265–74 |year=2006 |pmid=16503747 |doi=10.1517/14740338.5.2.265}}</ref>
Sygdomme Videnskab Naturvidenskab