Det illyriske kongedømme under [[Bardhyllis]] blev en betydelig lokal magtfaktor i det 4. århundrede f.Kr. og kæmpede mod græske bosættere og især Makedonien, et mægtigt kongedømme i sydøst. I år 358 f.Kr. besejrede Makedoniens konge [[Filip 2. af Makedonien|Filip 2.]], fader til [[Aleksander den Store]], illyrerne og tog kontrol over deres landområder så langt som til [[Ohridsøen]]. Aleksander selv førte styrkerne for den illyriske høvding [[Clitus]] i år 335 f.Kr., og illyriske stammeledere og soldater fulgte Aleksander på hans erobring af [[Persien]]. Efter Aleksanders død i [[323 f.Kr.]] blev nye illyriske kongedømmer oprettede. I år 312 f.Kr. forviste kong [[Glaukias]] alle grækere fra Durras. Ved slutningen av det 3. århundrede f.Kr. havde den illyriske konge [[Agron]] forenet mange af de tidligere uafhængige byer og udvidet det illyriske område. Agron gjorde [[Shkodër]] til sin hovedstad og holdt en hær og marine for at beskytte sine byer og havne. Hans kongedømme, som strakte sig fra [[Dalmatien]] i nord og til floden [[Vijosë]] i syd, kontrollerede dele af det nordlige Albanien, [[Montenegro]], og [[Hercegovina]]. Efter Agrons død i 231 f.Kr. gik kontrollen over Illyrien over til hans enke, [[Teuta]]. Dronningen beordrede flere angreb på nabolandene, men hendes pirater, som angreb handelsskibe i Adriaterhavet, gjorde hennes rige til en fjende af [[Romerriget]].<ref name = "Ancient Illyrians" /> Romerske tropper besejrede hendes hær og erobrede havnen Epidamnos, som romerne omdøbte til Durrachium.
Kultur