Buchanan blev efter sin fars død i sit 14. år af sin onkel sendt til [[Paris]], hvor han gjorde store fremskridt, navnlig i [[latin]] og vendte efter onklens død tilbage til Skotland. Her studerede han ved [[universitetet i St Andrews]], men drog allerede 1525 igen til Paris, hvor han sluttede sig til [[reformationen]]s ideer. 1526-1529 virkede han som lærer i [[grammatik]] (i ordets oprindelige betydning) ved kollegiet Sankta Barbara i Paris, men vendte som [[hovmester]] for den unge skotske [[Gilbert Kennedy, 3. jarl af Cassilis|jarl af Cassilis]] tilbage til sit fædreland. Her blev han hovmester for [[Jakob V]]'s uægte Søn, jarlen af Murray; men på grund af to [[satirisk]]e [[digte]] mod [[munk]]ene (''Somnium'' og ''Franciscanus'') blev han kastet i [[fængsel]]. Efter at være undsluppet, levede Buchanan tre år i [[Bordeaux (by)|Bordeaux]], hvor han skrev to latinske [[tragedier]]; i nogen tid underviste han den senere berømte [[Montaigne]]. I 1547 blev Buchanan af kong [[Johan 3. af Portugal|Johan III]] kaldet til [[Coimbra]]; men hans frisindede anskuelser pådrog ham atter gejstlighedens forfølgelser, og han måtte tilbringe lang tid i [[inkvisitionen]]s fængsler og blev derpå indespærret i et [[kloster]]. Her skrev han sin udmærkede latinske [[oversættelse]] af [[Salmerne]]. Efter sin frigivelse begav Buchanan sig til [[England]], i 1553 til [[Frankrig]], hvor han i fem år var lærer for [[Charles 1. de Cossé|marskallen af Brissacs]] søn. I den tid udarbejdede han sit store [[læredigt]] ''De sphaera''. I 1560 kom Buchanan tilbage til Skotland, hvor han fandt forholdene så forandrede, at han åbenlyst kunne træde over til [[protestantismen]]. I 1565 begav han sig atter til Frankrig; men 1566 kaldte [[Maria Stuart]] ham til Skotland, hvor hun betroede ham høje embeder. Ved opstandens udbrud sluttede Buchanan sig dog til dronningens fjender og skrev et [[smædeskrift]] ''De Maria Scotorum regina''. Derefter blev han hovmester for [[Jakob VI|prins Jakob]], men levede senere fjernt fra [[hoffet]] og døde i fattigdom. Hans værk ''De jure regni apud Scotos'' (1579) forsvarede [[folkeret]]ten; men berømt blev hans ''Rerum scoticarum historia'' (1582), som er skrevet på god latin, men er meget partisk. Buchanans [[autobiografi]] udkom i [[Frankfurt a. M.]] 1608, hans samlede skrifter i [[Edinburgh]] 1708 og i [[Leyden]] 1725.
Filosofi Historie