Efter en kort periode med dynastiske problemer, åbnede den anden halvdel af mellem-perioden med styret under Shutruk-Nahhunte (ca. 1160 f.Kr.). To lige stærke og to ikke mindre imponerende konger fulgte grundlæggeren af et nyt dynasti, hvis hjem antageligvis var Susa, og i denne periode blev Elam en af de største militære magter i [[Mellemøsten]]. Tukulti-Ninurta døde omkring 1.208 f.Kr. og Assyrien svækkedes i en periode med intern svaghed og dynastiske konflikter. Elam var hurtig til at drage fordel af denne situation med udbredte felttog i området ved Diyala-floden og ind i selve hjertet af Mesopotamien. Shutruk-Nahhunte erobrede Babylon og bragte stelaen, som de berømte love af Hammurabi var skrevet på, til Susa. Shilkhak-In-Shushinak, broder og efterfølger efter Shutruk-Nahhuntes ældste søn, Kutir-Nahhunte, var fortsat ivrig efter at drage nytte af den assyriske svaghed og sendte felttog så langt mod nord som området ved nutidens [[Kirkuk]]. Men i Babylonien ledede det andre dynastiet under Isin et indfødt oprør mod en sådan kontrol, som elamiterne havde kunnet udøve der, og elamiternes magt i det centrale Meopotamien blev til sidst brudt. Elamiternes militære imperium begyndte at skrumpe hurtigt. [[Nebukadnesar I]] af Babylon (ca. 1.124-ca. 1.103 f.Kr.) angreb Elam og blev kun akkurat slået tilbage. Et nyt babylonsk angreb lykkedes derimod, og hele Elam blev overvundet, hvilket endte mellem-perioden.
Samfund Civilisationer