== Krigen ==
Sommeren 1938 prøvede Sarte forsigtigt at få Beauvoir til at indse, at verdenssituationen kunne ende med en krig. Hendes elev, den russiskfødte Nathalie Sorokine, tilbad Beauvoir, men afviste Sartres tilnærmelser meget kontant. "''Han blev så forvirret af dette, så såret, og han sad der og vidste ikke, hvad han skulle gøre…det var kun jeg, der forstod, at han var knust af hendes tankeløshed. Jeg besluttede, at ingen skulle såre ham sådan igen…så jeg måtte sørge for, at hvis hun afviste ham, skete det sådan at det ikke sårede hans [[ego]]. Min opgave blev at gøre ham tryg.''" Sorokine blev alligevel optaget i "Familien" som en ligemand, mens den polsk-jødiske Bianca Bienenfeld blev inkluderet af medfølelse. Bianca ønskede intenst at danne trio med Sartre og Beauvoir, men de havde brændt sig for meget på oplevelsen med Olga. I januar [[1939]] begynde Sartre alligevel at kurtisere Bianca, som blev smigret over så megen opmærksomhed fra Beauvoirs [[Idol (gudebillede)|idol]]; på Sorbonne, hvor hun studerede filosofi, satte hendes nærmeste venner Sartre umådelig højt. Hans navn var i alle aviser, efter udgivelsen af novellesamlingen ''Le Mur''. Han var "''en mester i kærlighedens sprog,''" skrev hun; han gav hende morsomme [[kælenavn]]e og fandt hendes ludende holdning "rørende". I en lun kafé erklærede han hende sin kærlighed; kunne hun mon komme til at forelske sig i ham? Bianca sagde, at hun ikke ville såre Beauvoir – aldrig. Sartre forsikrede pigen om, at Beauvoir ikke havde noget imod, at de også fuldbyrdede forholdet. <ref>Hazel Rowley: ''I tykt og tynt'' (s. 100)</ref>
Filosofi Historie