Året efter samtidig udkom ''[[Fire Noveller]],'' bestående af "Skriftestolen", "En Hevn", "Et Hjertes Gaade" og "En Aftenscene". Alle tekster, der på forskellig måde kredser om erotiske lidenskaber, om hævn og om selvbedrag. Denne sidste vandt straks stort behag og har i tidens løb hævdet sig som et af de fineste og farverigeste kabinetsstykker i dansk [[Prosa (skriveform)|prosadigtning]]; mod de tre andre noveller så vel som mod adskillige af digtene hævede der sig omtrent i hele pressen barske stemmer, der bebrejdede dem dels deres bizarre emner, dels deres umoralitet og overhovedet digterens øjensynlige frafald fra den æstetiske barnetro, han havde bekendt sig til i træsnittene. P.L. Møller (kritikeren [[Peter Ludvig Møller]]) <!-- formodentlig [https://runeberg.org/salmonsen/2/17/0607.html SAL], [https://runeberg.org/dbl/12/0087.html DBL--> var den eneste, der havde øje for, at var der gået noget tabt af den poetiske uskyldighed, så var der til gengæld nået en højere grad af kunstnerisk modenhed, og at f.eks. et digt som ''I et romersk Osteri'', trods det fremmede emne, ikke stod tilbage i kunstværdi for noget tidligere og som følge heraf ikke havde ringere betydning i dansk poesi.
Historie Organisationer Uddannelsesinstitutioner