Senere blev erstatningerne fastsat til 6,6 milliarder pund sterling. Deraf skulle 4 milliarder betales en gang i fremtiden, mens resten skulle betales med 100 millioner om året plus 25% af værdien af Tysklands eksport. Disse krav blev overrakt den tyske regering i form af et [[ultimatum]]. Hvis den ikke betalte inden den 12. maj 1921, ville allierede tropper okkupere [[Ruhr]], hvor mere end 80% af landets [[kul]], [[jern]] og [[stål]] blev produceret. Efter en regeringskrise accepterede Tyskland. Skadeserstatningen var sat til 138 milliarder guldmark i afdrag og renter til 1963, men beløbet var fiktivt – kravets reelle indhold var bestemte årlige ydelser som modsvarede 5-6% af Tysklands nationalprodukt. Også Storbritannien og Frankrig led under de enorme krigslån, som de havde taget i [[USA]] og håbede på at få eftergivet. De tyske afdrag skulle have dækket Vestmagternes gæld til USA.<ref name=autogeneret1>Henning Poulsen: ''Hitlers krig'' (s. 24)</ref>
Politik Samfund Historie Fredsaftaler