Hitlers tale var et signal, om at han ville lægge bånd på SA, hvis medlemstal var vokset meget hurtigt i begyndelsen af 1930'erne. Dette viste sig imidlertid særdeles vanskeligt, da SA udgjorde en stor del af de mest ivrige nazister. SA kunne spore den dramatiske vækst i sit medlemstal til starten af depressionen, hvor mange tyskere mistede både deres job og deres tro på de traditionelle samfundsinstitutioner. Selv om nazismen ikke kun – eller blot primært – var et arbejderklassefænomen, udfyldte SA mange arbejdsløse arbejderes behov for klassesolidaritet og nationalistisk glød.{{efn|"Den mest udbredte teori - at nationalsocialisme var en revolution for den lavere middelklasse - kan forsvares, men er utilstrækkelig." {{harvnb|Schoenbaum|1997|pp=35–42}}.}} Mange stormtropper troede på det socialistiske løfte i nationalsocialismen og ventede, at det nazistiske styre ville gennemføre mere radikale økonomiske tiltag, såsom at opsplitte adelens store godser. Da nazistyret ikke indledte sådanne skridt, blev de, som forventede en økonomisk såvel som en politisk revolution, skuffede.{{efn|"Men i sin oprindelse havde nationalsocialismen været et radikalt antikapitalistisk parti, og denne del af det nationalsocialistiske program blev ikke taget alvorligt af mange loyale partimedlemmer, men var af stigende betydning i en periode med økonomisk krise. Hvor alvorlig Hitler så på nationalsocialismens socialistiske karakter, forblev en af de vigtigste årsager til uenighed og strid i nazistpartiet indtil sommeren 1934." {{harvnb|Bullock|1958|p=80}}.}}
Filosofi Historie