Han var en søn af rigsgreve [[Christian Emil Rantzau]] til Rastorf og Anna Sabine f. [[Buchwald (adelsslægt)|Buchwald]]. I årene [[1788]]-[[1792|92]] studerede han i Kiel og [[Göttingen]], blev sidstnævnte år [[Kammerjunker (titel)|kammerjunker]] og [[1793]] [[auskultant]] i [[Økonomi- og Kommercekollegiet]]. [[1796]] blev han medlem af det af samtlige godsejere i [[Hertugdømmerne]] dannede udvalg til [[hoveri]]ets afskaffelse. [[1797]] blev han [[deputeret]] i Kommercekollegiet og [[1801]] i [[Tyske Kancelli]] indtil [[1809]], da han udnævntes til overpræsident for byen Kiel og [[kurator]] for [[Christian-Albrechts-Universität|Universitetet]]. [[1802]]-[[1809|09]] var han tillige medlem af Den ekstraordinære Finanskommission og fra [[1798]] medlem af Kreditkassekommissionen. 1797 var han blevet [[kammerherre]] og [[1811]] Kommandør af [[Dannebrogordenen]]. Rantzaus mærkelige og interessante personlighed er udførlig skildret af [[Johan Georg Rist]] i dennes livserindringer. Blandt hele den unge adel her hjemme på hans tid kunne ingen lignes med ham i omfattende kundskaber, skarpsindighed og arbejdslyst. Ærgerrigheden var hans største svaghed: han følte sig tilsidesat og forbigået under sin higen efter de højeste stillinger, og han, der gav anledning til så store forhåbninger, døde i sine bedste år, ''"brudt paa Legeme og Hjærte"'', 23. februar 1812. På sit gods [[Ascheberg]] indførte han store forbedringer i bøndernes kår og reformerede skolerne.
Historie