I starten håbede [[Det kinesiske politbureaus stående komité|politbureauets stående komité]], sammen med partiets gamle garde (pensionerede men stadig indflydelsesrige tidligere regerings- og partiembedsmænd), at demonstrationerne ville være kortvarige, og at kosmetiske [[reform]]er og undersøgelser ville tilfredsstille demonstranterne. De ønskede at undgå vold hvis det var muligt, og søgte først gennem deres vidtrækkede partiapparat at overtale de studerende til at aflyse demonstrationerne og vende tilbage til deres studier. En af barriererne for mere effektiv handling var at lederne selv støttede mange af de studerendes krav, specielt bekymringerne omkring korruption. Et problem var imidlertid at demonstrationerne omfattede et stort antal mennesker med forkellige dagsordener, og det var derfor uklart hvem regeringen kunne forhandle med, og hvad demonstranternes krav var. Forvirringen og ubeslutsomheden blandt demonstranterne blev derfor til forvirring og ubeslutsomhed i regeringen. De officielle medier afspejlede denne ubeslutsomhed, idet overskrifter i [[Folkets Dagblad]] vekslede mellem sympati for og afvisning af demonstranterne.
Filosofi Historie Kriminalitet