Han stammede vel fra Krummensee i [[Hertugdømmet Holsten|Holsten]] og var allerede i [[Frederik 3.|Frederik III's]] tid trådt i dansk krigstjeneste. Ved [[Christian 5.|tronskiftet]] [[1670]] var han [[Kaptajn (militær)|kaptajn]] ved Sjællandske nationale Infanteriregiment, med hvilket han også deltog i de første to års felttog af [[Den Skånske Krig|Den Skånske Fejde]]. Da de danske i oktober [[1676]] havde erobret [[Karlshamn|Carlshamn]] i [[Blekinge]], udnævntes Krumsee til [[kommandant]] i denne lille fæstning, der nu blev et af [[snaphane]]rnes vigtigste tilflugtssteder. Det var derfor svenskerne om at gøre at tage den tilbage. Et natligt angreb i februar [[1677]] afslog Krumsee dog med stor tapperhed og dygtighed, men fjenden kom snart igen, denne gang med stor overmagt og anført af den berømte [[Johan Gyllenstierna]]. Efter at to [[fregat]]ter, der lå i havnen, havde fået tid til at ise sig ud i åben sø, så Krumsee sig [[8. marts]] tvunget til at overgive fæstningen mod fri afmarche for besætningen. Under mange genvordigheder og med stort tab af mandskab måtte Krumsee lægge vejen over [[Stockholm]], [[Gefle]], [[Røros]] og [[Oslo|Christiania]], blev ved hjemkomsten stillet for en [[Krigsret (militær)|krigsret]], men frikendt med glans. Året efter deltog han i en ekspedition, som [[Niels Juel]] landsatte ved Landør for at undsætte [[Kristianstad|Christiansstad]], men som blev kastet tilbage med stort tab 21. juli 1678. Blandt de faldne var den tapre Krumsee.
Historie