Kayser indtog ikke nogen fremragende plads i det nationalliberale parti, som han fulgte i alt væsentligt, men han var en af de solide, kundskabsrige og arbejdsdygtige mænd, som udgjorde kernen i Folketinget og bidrog så meget til den hurtige og sikre lovgivningsvirksomhed, der udmærkede [[Rigsdagen]]s første år. Så længe han sad i Folketinget, var han ordfører (formand) for [[Finansudvalget]], en post, som han arvede efter C.E. Fenger. Det var det vigtigste og besværligste hverv, som Folketinget kunne give nogen; udvalgsbetænkningen var i hin tid ikke et optryk af skrivelser og andragender med en kort angivelse af, om et forslag tiltrædes eller ikke, men en ræsonnerende bearbejdelse af det store materiale og en motivering af udvalgets indstillinger, så at ordføreren havde et stort arbejde, men til gengæld også blev fortrolig med enhver enkelthed. Kayser var en særdeles dygtig ordfører, kortfattet og klar, og medens han ikke var i besiddelse af nogen egentlig veltalenhed, vidnede hans foredrag altid om en omhu og grundighed, der sikrede dem opmærksomhed og gav dem vægt.
Litteratur Journalistik Ledelse Matematik Ledere