Endelig, ved forordning af 6. december 1799, fik landbokommissionen fastlagt endegyldige regler for hoveriets fremtidige udvikling: de gik ud på, at alt hoveri i fremtiden skulle være entydigt fastlagt, at det ikke måtte overstige bøndernes kræfter og at nye fæstere kun måtte få deres hoveri forøget efter forudgående undersøgelse og godkendelse fra Rentekammerets side.<ref name="SK 388">Skrubbeltrang (1978), s. 388</ref><ref name="do 347"/> I praksis var det ikke lykkedes kommissionen at løse spørgsmålet men kun at bringe det i faste rammer.<ref name="SK 390">Skrubbeltrang (1978), s. 390</ref> Endnu i 1810, da kommissionen reelt var ophørt at fungere, var de fleste fæstebønder helt eller delvist hoveripligtige.<ref name="do 350">Dombernowsky, s. 350</ref> Forhåbninger om en egentlig hoveriafløsning måtte opgives i denne omgang.<ref name="SK 384">Skrubbeltrang (1978), s. 384</ref>
Historie