Nazisterne valgte nye versioner af gamle stilarter til det meste af deres arkitektur. Dette skal ikke ses blot som et forsøg på at genskabe fortiden, men nærmere som et forsøg på at bruge elementer fra fortiden til at skabe en ny nutid. De fleste bygninger er kopier i en eller anden form, men for nazisterne betød kopiering af fortiden ikke blot en sammenkædning med fortiden i almindelighed, men også specifikt til en arisk fortid. Neoklassicistisk og og renæssancearkitektur var direkte udtryk for arisk kultur. Folkelig arkitektur var også arisk, men af en germansk type. Alligevel var disse analogier ikke et led i et forsøg på at genskabe en fortid, men skulle understrege betydning af arisk kultur som begrundelse for handlinger i nutiden. Mange andre nationer fra [[Østrig-Ungarn]] til [[De Forenede Stater]] har bygget større regeringsbygninger i en bestemt stil for at formidle et bestemt budskab.
  
Mens Hitler anså arkitekturen i Weimar-republikken som et klart eksempel på kulturel nedgang skulle de nye bygninger han ville bygge formidle en anden lektie, den om national genfødsel. Størrelsen af bygningerne som skulle pryde Berlin var ikke udtryk for storhedsvanvid, men var tænkt til at genskabe den enkelte tyske borgers selvrespekt og betone individets ubetydelighed i forhold til samfundet som helhed. Den tydelige mangel på detaljer i menneskelig størrelse i byernes neoklassicistiske bygninger ville have overvældet og afleveret budskabet uden nogen form for subtilitet. Hvis budskabet ikke blev forstået, ville det blive terpet ind ved at få folk til at gå i rette linjer til forudbestemte steder. Budskabet om fællesskab ville endda påvirke folks ferie. [[Clemens Klotz]]s [[Prora]] skulle ikke blot have en festsal, hvor folk skulle høre taler og blive involveret i fællesaktiviteter, men ville også give alle den samme udsigt over havet.
Filosofi