Karl I lavede et nyt regiment ved Hærens Reform i 1534, som blev kaldt for "Tercio", en tredjedel, hvis man oversætter det. Dette nye regiment bestod af professionelle soldater, hvilket gjorde dem meget mere frygtløse og effektive. Man ved ikke, præcist hvor navnet stammer fra, måske fordi de var 3.000 mænd i hver tercio i starten, måske fordi hver region måtte betale en tredjedel af skatten til deres tercio, eller måske at de normalt blev delt op i tre ved hvert slag. Dette regiment blev en meget vigtig brik i de spanske erobringer. Deres store effektivitet, umenneskelige disciplin og knuselige taktik gjorde, at meget få kunne hamle op med den spanske armé indtil slutningen af det XVII århundrede. Frygtede verden over, blev disse nye tropper meget vigtige for de kommende spanske konger. Det var for det meste spaniere, der var med i den spanske hær, hvor i den professionelle næsten var udelukkende for dem, ellers var der tyske tropper fra kejserdømmet. De skiftede meget rundt i deres opstilling, men et resumé af deres formation var: [[10]] kompagnier, [[8]] af lanseknægte og [[2]] af flintebøsseskytter, af [[300]] mænd hver. Hvert kompagni havde en kaptajn, en fændrik som fanebærer, en sergent og [[10]] korporaler der kommanderede [[30]] mænd hver. Der var også kvartermestre, feltpræster, musikere... Alle under ordre fra feltmarskallen (som regel en adelig) og, under ham, øverst sergenten. De plejede at stille op til kamp i firkantsformation, med flintebøsseskytterne yderst og landsknægtene inderst, indtil fjenden var tæt nok på, at de blev nødt til at skifte position. Tercierne havde [[artilleri]] og nogle gange [[kavalleri]] med sig. Religionen var meget vigtig for spanierne i tercierne. De knælede ved slagmarken før et slag for at bede en [[Hill dig, Maria|Hil Dig Maria]] eller en bøn til [[Jakob den Ældre|Santiago (Sankt Jakob)]], Spaniens skytshelgen. En anden grund til, at de var så frygtindgydende, var, at de lavede alle deres bevægelser i ypperste stilhed. Soldaterne måtte kun skrige, lige før de kom i kamp med fjenden "Santiago!" eller "Viva España!". I modsætning til de fleste af deres modstandere, der næsten altid prøvede at skræmme fjenden, så de spanske hære ud til bare at være en stor kampmaskine, der kom, bad, sloges og vandt de fleste af gangene.
Kultur