Chaytor begyndte at flytte sit hovedkvarter til Tel el Saba, da han så, at det var blevet erobret kl. 15. Osmannisk artilleri begyndte at beskyde Tel el Saba et kvarter efter at det var blevet erobret, og adskillige fjendtlige fly bombarderede det. Angrebene fortsatte i løbet af eftermiddagen og da resten af den beredne Anzac divisions hovedkvarter flyttede til Tel el Saba kl. 18 blev det beskudt med maskingeværer fra fjendtlige fly.<ref name="AnzacMDgsWd10.17"/><ref name="Falls57"/> Fjendtlige fly kastede fem bomber kl. 17 mod 3. beredne brigade hvilket dræbte 4 og sårede 28 australiere. 46 heste blev dræbt og 16 sårede.<ref name="3LHBwd10.17"/> En bombe blev kastet mod 4. lette berednes feltambulance på samme tidspunkt:
"omkring seks heste lå med indvoldene spredt og blodet løb overalt".<ref>Hamilton 1978 p. 70</ref>
{{quote|Lige før solnedgang vendte bærerne tilbage efter at have vandet deres heste ... 16 mand med to heste hver. Da de siddede af fløj en tysk Taube over - for tredje gang indenfor 24 timer! Med den medgående sol bag sig og i meget lav højde, var det umuligt at se ham inden han var lige over. Så så jeg observatøren læne sig ud af cockpittet og bomben forlade flyet. Bomben sprang da den ramte den hårde jord ... en direkte træffer mod vores linje af bærere! Han drejede derpå rundt og skød på lejren med maskingeværer, hvilket øgede forvirringen. I det sorte støv og røg stejlede og nejede jeste mens nogle få galopperede skræmte bort. Mænd løb og skreg. Jeg greb min medicinransel og løb omkring 20 meter over til Brownjohn. Hans venstre ben var sprængt væk ... han blødede kraftigt. Hans hænder var også sårede. Stabssergent Stewart kom løbende og sammen fik vi sat en forbinding på hans lår på omkring 90 sekunder ... Andre så til Oates, højre overarm sprængt væk, og Hay med hans venstre balle skåret rent af. Jeg fandt Hamlyn, som var ved at blive forbundet med et slemt sår over hans hjerte, og med store smerter. Gav ham et skud morfin. Cogan, Brown og Whitfield også let sårede. Bill Taylor var en af den værste type sårede - granatchok. Tilsyneladende stod han mellem to heste, kun nogle få fod fra bomben, han blev ikke ramt, men vi lagde ham på en båre, et patetisk, usammenhængende, grædende vrag, som var ude af stand til at gå.|Chefsergent P. M. Hamilton, 4. lette beredne feltambulance<ref>Hamilton 1978 pp. 70–1</ref>}}
Historie