Hele regeringen mødtes den 9. august kl. 14.30 og brugte det meste af dagen på at diskutere overgivelse. Ligesom det øverste krigsråd var regeringen splittet og hverken Tōgōs eller Anamis holdning havde et flertal bag sig.<ref>Hasagawa, 207–208.</ref> Anami meddelte de andre ministre, at en tilfangetaget amerikansk B-29 pilot under tortur havde fortalt sine afhørere, at USA havde 100 atombomber, og at Tokyo og Kyoto ville blive "indenfor få dage". Piloten, Marcus McDilda, løj. Han vidste intet om [[Manhattan-projektet]] og fortalte blot hvad han regnede med at afhørerne gerne ville høre for at afslutte torturen. Løgnen, som betød at han blev klassificeret som en højt-prioriteret fange, reddede ham formentlig fra at blive halshugget.<ref name="Hagen">Jerome T. Hagen. ''War in the Pacific: America at War, Volume I.'' Hawaii Pacific University, {{ISBN|978-0-9762669-0-7}}. Chapter, "The Lie of Marcus McDilda", 159–162.</ref> I virkeligheden ville USA have den næste bombe klar til brug omkring den 19. august og en fjerde i september 1945.<ref>Hasegawa 298.</ref> Den tredje bombe ville sandsynligvis være blevet brugt mod Tokyo.<ref group="note">Nogle få timer inden den japanske overgivelse blev bekendtgjort havde Truman en diskussion med [[Hertugen af Windsor]] og Sir [[John Balfour (diplomat)|John Balfour]] (britisk ambassadør i USA). Ifølge Balfour, bemærkede Truman trist, at han nu ikke havde noget alternativ til at beordre en atombombe kastet over Tokyo.—Frank, 327, citerer Bernstein, Eclipsed by Hiroshima and Nagasaki, p 167.</ref>
Historie