Tyrannion gjorde skrifterne tilgængelige for Andronikos fra [[Rhodos]], <ref>[https://plato.stanford.edu/entries/aristotle-commentators/supplement.html Commentators on Aristotle &gt; Andronicus of Rhodes (Stanford Encyclopedia of Philosophy)<!-- Bot genereret titel -->]</ref> der omkring 60 f.Kr. fuldførte en redigeret udgave af Aristoteles' skrifter. De blev læst og kommenteret af mange, ikke mindst Alexander fra Afrodisias <ref>[https://plato.stanford.edu/entries/alexander-aphrodisias/ Alexander of Aphrodisias (Stanford Encyclopedia of Philosophy)<!-- Bot genereret titel -->]</ref> og [[nyplatonikere]]. Der opstod også en [[byzantinsk]] kommentatortradition, der holdt sig indtil den [[muslim]]ske magtovertagelse af det østromerske rige i [[1453]]. Nyplatonikerne overtog mange begreber fra Aristoteles, ikke mindst i læren om sjælen; men fastholdt den platonske tanke om sjælens udødelighed. De betragtede Platon som teologen, mens Aristoteles blev anset som logiker og naturfilosof. I det nyplatonske studieprogram for nye studenter indgik normalt et grundstudium af Aristoteles, fulgt af et studium af Platon som en indvielse i "''de højere mysterier''". Via nyplatonismen fik Aristoteles indvirkning på kristen tænkning. Han blev læst af flere græske teologer, og i [[Syrien]] oversatte [[munk]]e ham til syrisk. Kristne munke oversatte hans skrifter til arabisk, hvad der igen fik indvirkning på arabisk middelalderfilosofi.<ref>Tollefsen, Syse og Nicolaisen: ''Tenkere og ideer'' (s. 160)</ref>
Filosofi