I Norden blev sejd beskrevet som en af mest kraftfulde kunster, men normalt også opfattet som noget feminint. Det var derfor en særlig ritualteknik knyttet til kvindelige præstinder og guder, især blev Freja tillagt stærke kræfter. Det betød at mandlige udøvere kvindagtiggjorde sig selv, hvilket blev anset som stærkt nedværdigende i det før-kristne nordiske samfund.<ref>Clunies Ross (1994) s. 209</ref> En mand, der blev grebet i at udøve sejd, blev derfor opfattet som [[arg|ergi]] dvs. umandig.<ref name=autogenerated1 /> I myterne fortælles det at det var Freja som første gang lærte aserne sejdkunsten. Den var derfor i særlig grad forbundet med vanerne. Odin var også forbundet med denne gudeæt i andre forhold, fx havde både han og vanerne magt over døden, og Frejas ellers forsvundne ægtemand Od kan oprindeligt have været Odin.<ref>Ellis Davidson (1964) s. 155</ref>
Religion