Efter nederlaget i [[2. slesvigske krig]] var tilliden til [[De Nationalliberale]] forsvundet og Estrup, der ikke anerkendte den lige og almindelige [[valgret]] som statsbærende juridisk princip,<ref> Svend Thorsen (1949), s. 13</ref> trådte frem som [[Landstinget]]s mand i kampen mod menigmands indflydelse, mens [[Christen Berg]] blev den fremmeste blandt fortalerne for [[parlamentarisme]]n <ref> Svend Thorsen (1949), s. 14</ref> Da [[Venstre]] ved valget i 1872 opnåede absolut flertal i Folketinget, fremsatte Berg krav om, at [[Rigsdagen]] skulle udpege regeringen. Kongen, [[Christian IX]], støttede imidlertid Estrups linje og udnævnte Højrefolk som [[Konseilspræsident]]; fra 1875 Estrup selv. <ref> Svend Thorsen (1949), s. 15</ref>
Politik Historie