Lütkens var ikke [[pietist]], men stærkt påvirket af den [[filantropi]]ske retning, der udgik fra pietisterne i [[Halle (Saale)|Halle]] og særlig omfattede [[hedningemission]] og [[almue]]ns [[Undervisning|oplysning]]. [[Frederik IV]], som ønskede at grunde en mission blandt de hedninger, der fandtes inden for dansk landområde, fandt hos Lütkens den støtte, han tidligere forgæves havde søgt her hjemme. Ved hjælp af missionærer, Lütkens fik indkaldt fra Halle, grundlagdes [[Trankebarmissionen]] 1705, og Lütkens førte tilsynet med den til sin død. At han ikke kunne udsende danske mænd, havde sin grund i den uvilje over for missionstanken, han mødte fra [[Luthersk ortodoksi|ortodoks]] side, særlig hos Sjællands biskop [[Henrik Bornemann]]. Samtidig hermed virkede han for oprettelsen af [[almueskole]]r i København og oprettede selv 2. Ligeledes indførte han [[konfirmation]] i [[Sankt Petri Kirke|Petri tyske menighed]]. Derimod tog han bestemt afstand fra de egentlige pietistiske bevægelser, og i forening med biskop Bornemann udarbejdede han forslag til forordningen af 2. oktober 1706, der forbød [[gudelige forsamlinger]] og udbredelsen af pietistiske skrifter. Han var medlem af den kommission, der forberedte forordningen af 1. august 1707 om en ny form for den teologiske embedsprøve. Hans skrifter, der på få undtagelser nær udkom i Tyskland og på [[Tysk (sprog)|tysk]], de fleste [[Posthum|efter hans død]], havde ingen betydning for dansk åndsliv.
Historie