I 1946 rejste han fra Danmark til [[Las Palmas]], hvor han fejrede sit 25 års sangerjubilæum på scenen i ''[[Cavalleria rusticana]]''. Frem til 1948 blev han i [[Spanien]], hvor han arbejdede som [[kemiker]]. Han udviklede en skibsmaling, der skulle forhindre vækst af [[alger]], og en type brød bagt af [[kartoffelmel]].<ref name=autogeneret2 /> Først i 1948 rejste han til [[Schweiz]] og genoptog sin karriere som sanger, før han vendte tilbage operahusene i Wien og Berlin. Hans afskedskoncert fandt sted i ''[[Wiener Musikverein|Musikverein]]'' i Wien i [[1959]], men han fortsatte med at give enkelte forestillinger, koncerter og tv-optrædener. I takt med at det blev praksis at synge opera på originalsproget, måtte Rosvænge, der hidtil havde sunget sine roller på tysk, i de senere år af sin karriere nyindstudere store dele af sit [[Repertoire (kunstner)|repertoire]]. Han underviste blandt andre [[Niels Borksand]] i [[München]] i 1971. Borksand beskrev undervisningen som "robust", idet Rosvænge demonstrerede et højt B, udvidede tonen til forte, tilbage til piano og forte og piano igen, samtidig som han fik Borksand til at slå ham hårdt med knytnæven i [[mellemgulvet]]: "''Det var som at slå ind i en [[beton]]mur og gjorde mere ondt på min hånd end på ham.''"<ref>Operasanger [[Niels Borksand]]: "Den glemte tenor", operabladet ''Ascolta'', november 1983</ref>
Personbillede_savnes Organisationer Uddannelsesinstitutioner