Rigsrådet skulle nu lede i kongeslægtens stamtavle for at finde en efterfølger. Det henvendte sig i første omgang til hertug [[Adolf 1. af Slesvig|Adolf 8. af Holsten]], der takkede nej, men i stedet henledte opmærksomheden på sin søstersøn [[Christian 1.|Christian af Oldenburg]]. Gennem slægtskab via [[Huset Schauenburg|den holstenske greveslægt]] var han tip-tip-tip-oldebarn af [[Erik Klipping]] og var derfor en legitim arvtager, og da han endnu ikke var gift, gav det rigsrådet endnu en grund til at vælge ham. Da Christoffers enke havde ret til et nordisk livgeding (enkeforsørgelsesgods), kunne rådet spare ved at gifte hende bort til den nye konge. Christian blev antaget i efteråret og lod sig hylde på landstingene. I hans forpligtelsesbrev, en slags foreløbig håndfæstning, sikrede rigsrådet sig skattebevillingsretten, og også hertug Adolf sikrede sig et krav som tak for at have anbefalet Christian til tronen, da han fik nevøen til at bekræfte den gamle [[Constitutio Valdemariana]] fra [[1326]]. Den sagde, at samme person ikke måtte være herre over Slesvig og Danmark på samme tid. Den [[28. oktober]] [[1449]] blev [[Christian 1.]] kronet og viet til enkedronning Dorothea.<ref>{{Harvnb|Albrectsen|1999|pp=201-204.}}</ref>
Historie