Imidlertid havde kejser [[Alexander 1. af Rusland]] i året 1819 udsendt to polarekspeditioner med videnskabelige formål, en mod nord og en mod syd. Sydpolfærden foretoges med skibene ''Vostok'' og ''Mirni'' under kommando af [[admiral]] [[Fabian Gottlieb von Bellingshausen]]. Han og Lazreff foretog (1819—21) den anden cirkumpolarfærd, på hvilken de 6 gange krydsede polarcirklen uden dog at overskride den 70. breddegrad. De opdagede i januar 1821 under 67° 30′ s. l. [[Kejser Paul den Første’s Land]] og [[Kejser Alexander’s Land]] i Vest Antarktis, det sydligste land, som indtil da var kendt. Bellingshausen beskrev sælfangsten omkring Shetland-Øerne, som da stod i flor. Syd for Amerika færdedes nu flere og flere amerikanske og engelske sælfangere i de antarktiske egne; i 1821 var der således 30 sælfangstskibe i disse farvande. Engelske skibsførere som Weddell, Walker og Powell og amerikanere som Palmer, Pendleton og andre gjorde i disse år opdagelser i egnene syd for [[Sydshetlandsøerne]], lige som de noget østligere liggende [[Sydorkney-øerne|Sydorkneyøer]].<ref name="Salm860">[https://runeberg.org/salmonsen/2/22/0882.html Bruun, s. 860]</ref>
Historie