Der foreligger en undersøgelse af sammenhængen mellem datidens nye byers [[indbyggertal]] [[1911]] og det dyrkede areals og [[kreatur]]holdets størrelsen [[1861]] samt [[selveje]]ts udbredelse og disse forholds udvikling mellem [[1860]]/[[1861]] og [[1895]] (1896/1898). Heraf er draget den slutning, at selvom der kan påvises en positiv sammenhæng ”''kan landbrugsstrukturen omkring de nye byer tydeligvis ikke isoleres som forklaringsfaktor; dertil spiller de mere individuelle kvalitative og naturligvis også de geografiske og demografiske forudsætninger for meget ind''”. ”''Man kan sige, at landbrugssektorens modernisering som helhed hørte til blandt stationsbyernes vækststimulerende impulser, men at det lokale landbrug næppe i sig selv havde nogen afgørende lokaliserende indflydelse på, hvor stationsbyen opstod, og hvor stor den blev''”<ref>Stilling, s. 138, 140</ref>. Udviklingen inden for dansk landbrug var uens fra egn til egn, hvorfor enkle sammenhænge ikke lader sig udlede. Et kendetegnende fælles træk de fleste steder er imidlertid den arbejdsdeling mellem det egentlige landbrug og de hjælpetjenester i form af forsyninger udefra (fx gødning) og aftagelse og bearbejdelse af landbrugets frembringelser, der fandt sted (mejerier, slagterier, sukkerfabrikker med flere). Udgangspunktet for en forståelse af disse sammenhænge må være at skelne mellem landbrugets omlægning (indre udvikling) og landbruget som opland for købstæder og nye bymæssige bebyggelser.
Samfund Historie Migration