Medens han var i lag med dette arbejde, malede han (1521) ''Kristus i Graven'', en udmærket naturalistisk ligstudie (Basels Museum), og i det følgende femår var han sysselsat med større religiøse værker som: ''Madonna fra Solothurn'' (1522), med den skønne, sjælfulde gudsmoderskikkelse, to fløjbilleder med hellige (Karlsruhe Museum), den berømte, af sandrart i de højeste toner priste, nu ved overmaling skæmmede passionstavle (Basels Museum) i otte fremstillinger, prægede på en gang af dyb følelse og næsten italiensk skønhedsblik, alterfløjene i [[Freiburg im Breisgau]] med deres dygtige [[Chiaroscuro|clairobscur-virkning]] samt de monokrome ''Smertensmand'' og ''Smertensmoder'' i Basels Museum omtrent fra samme tid som ovennævnte berømte meyerske Madonna er de to små, fine portrætter (Basels Museum) af Magdalena Offenburg (''Lais Corinthiaca'', ''Kærlighedsgudinden'').
Maleri Walhalla