Siden besøgte han Danmark flere gange. Sidste gang var i optaken til [[2. Slesvigske Krig|krigen i 1864]], hvor han samlede underskrifter på en appel til kongen om at ophæve [[Novemberforfatningen]]. Den blev standset af myndighederne, som bragte ham i politiforhør, fordi bønskriftet ikke angav bogtrykkerens navn. Derefter skrev han en rasende pjece ''Hvad bør det Folket i Danmark at tænke og gjøre i denne ulykkelige Krigstid?'' Pjecen var et ætsende angreb på de nationalliberale. Han karakteriserede deres politik som ”Eiderædernes” krigsprovokerende politik. Som gammel vækkelsesprædikant mobiliserede han [[profet]]erne [[Profeten Jeremias|Jeremias]] og [[Ezekiel]] mod [[regeringschef|konseilspræsidenten]], [[biskop]] [[D.G. Monrad]]. Rasmus Sørensen nåede at opleve det forsmædelige nederlag ved krigen i 1864, inden han døde af [[mavekræft]] i København 1865.
Personbillede_savnes Religion Samfund Historie Traditioner Ledelse Sociale_opdelinger Ledere