Den gradvise reduktion i mængden af direkte global [[solindstråling|indstråling]] fra Solen på jordens overflade har på engelsk fået navnet ''global dimming''. Fænomenet blev observeret fra 1961 til mindst 1990.<ref>{{Cite book| isbn = 978-0-521-88009-1| title = Climate Change 2007: Working Group I: The Physical Science Basis| year = 2007| editor-last = Solomon| editor-first = S| editor2 = D. Qin| editor3 = M. Manning| editor4 = Z. Chen| editor5 = M. Marquis| editor6 = K.B. Averyt| editor7 = M. Tignor| editor8 = H.L. Miller| chapter = 3.4.4.2 Surface Radiation| chapter-url = http://www.ipcc.ch/publications_and_data/ar4/wg1/en/ch3s3-4-4-2.html| access-date = 1. juni 2020| archive-date =  3. november 2018| archive-url = https://web.archive.org/web/20181103082955/http://www.ipcc.ch/publications_and_data/ar4/wg1/en/ch3s3-4-4-2.html|url-status=dead}}</ref> Luftbårne partikler kendt som ''[[aerosol]]er'' bliver produceret af vulkaner og [[forurening]], og antages at være den vigtigste årsag til global dimming. De udøver en kølende effekt ved at øge refleksionen af indgående sollys. Virkningerne af forbrændingsprodukterne fra energiproduktion med fossilt brændsel, som fossil-CO<sub>2</sub> og aerosoler, har delvist modvirket hinanden i de sidste årtier. Det betyder at nettoopvarmningen de sidste årtier er sket på grund af stigning i andre drivhusgasser end CO<sub>2</sub>, såsom metan.<ref name="pmid10944197">{{Cite journal |title = Global warming in the twenty-first century: an alternative scenario |journal=Proc. Natl. Acad. Sci. U.S.A. |volume=97 |issue=18 |pages= 9875–80 |year= 2000 |last1=Hansen |first1=J |last2=Sato  |first2=M |last3=Ruedy |first3=R |last4=Lacis |first4=A |last5=Oinas |first5=V |doi=10.1073/pnas.170278997|pmid=10944197
 |pmc=27611|bibcode=2000PNAS...97.9875H }}</ref>
Jura Politik Samfund Traktater Miljø_og_samfund Folkeret