Ifølge vidner begyndte det hele den 17. august 1922, da Krishnamurti klagede over en skarp smerte i nakken. I løbet af de næste to dage forværredes symptomerne med tiltagende smerter og ømhed, tab af appetit, og lejlighedsvise tågede hallucinationer. Han faldt tilsyneladende i en bevidstløs tilstand, men berettede senere, at han under tilstanden var fuldstændig opmærksom på sine omgivelser, og havde en oplevelse af "mystisk forening". Den følgende dag forstærkedes symptomerne og nåede et klimaks med en følelse af "umådelig fred".<ref>Lutyens (1975), s. 158–160. </ref> Disse begivenheder<ref>Lutyens (1975), s. 165. </ref> blev efterfulgt af den tilstand, der skulle blive kendt som ''processen'', som blev en almindelig, næsten natlig begivenhed i september og oktober det år. Senere gentog ''processen'' sig fra tid til anden med varierende grader af smerte, fysisk ubehag og følsomhed, lejlighedsvis med regression til en barnlig tilstand, og nogle gange med en tilsyneladende ophævelse af bevidstheden, som Krishnamurti beskrev enten som en følelse af at hans krop gav efter for smerte eller også som om at hans sind "lukkede ned".<ref>Lutyens (1990), s. 134–135. </ref>
Filosofi Religion Samfund Kultur Religionsvidenskab Subkulturer