[[Fil:Denmark-Norway and possessions.png|thumb|Danmark-Norges besiddelser i [[1800]].]]
Efter flere hundrede år med krige, pest og dårlig økonomi,<ref>{{Harvnb|Scocozza|Jensen|1999|p=162.}}</ref> indtraf 80-år med fred og fremgang. Vel skulle Danmark betale af på en betydelig gæld efter fredsslutningen i 1720, men fra omkring 1750 begyndte en europæisk højkonjunktur at slå stærkt igennem i Danmark. Danmark lukrerede af at være neutral, mens de større stater, især Frankrig og England, udmattede hinanden i en række konflikter. Borgerskabets voksende betydning begyndte langsomt at spille en rolle i løbet af den sidste halvdel af det 18. århundrede. Derimod fik oplysningstiden i Danmark et specielt forløb med den sindssyge kong [[Christian 7.]]'s reformvenlige livlæge, [[Johann Friedrich Struensee]]s korte regering.<ref name="Bech 1989">{{Harvnb|Bech|1989}}</ref> Den oplyste enevælde, som den fungerede bl.a. i Frankrig og [[Preussen]], var et forbillede, og Danmark blev præget af franskmænd og tyskere i embedsstanden. [[Johan Hartvig Ernst Bernstorff]], [[Andreas Peter Bernstorff]] og [[Christian Bernstorff]] var afgørende for den heldige danske politik. En vis tyskerlede og en spirende nationalfølelse begyndte at vise sig. Det udnyttede den nationalt sindede [[Ove Høegh-Guldberg]], da han fik lagt tyskeren Struensee på hjul og stejle og tog magten i 1772.<ref name="Bech 1989"/> Han blev selv styrtet ved kronprins Frederiks (den senere [[Frederik 6.]]) kup i 1784.<ref>{{Harvnb|Scocozza|Jensen|1999|p=188-190.}}</ref>
Den ivrige søfart og den store handel med fjerne lande betød en udvidelse af Danmarks oversøiske besiddelser i [[Indien]] ([[Trankebar]]), [[Caribien]] ([[De dansk-vestindiske øer]]) og [[Afrika]] ([[Ghana]]) og udgjorde dermed et højdepunkt i [[Danske besiddelser|Danmarks kolonitid]].
Historie Geologi