Allerede [[C.Th. Sørensen]] gjorde sig i [[1931]] til talsmand for en bevidst parkpolitik. I sin bog om dette emne afviste han imidlertid opstillingen af normer for grønne områder under henvisning til, at Danmark (dengang) kun havde eet egentligt storbyområde, hvor dette kunne være relevant<ref>Sørensen, s. 8</ref>. I stedet lagde han vægten på sognekommunernes parkpolitik, idet han påviste, at der inden for dette område var mange emner at tage fat på:
* [[kirkegård]]e,
* [[præstegårdshave]]r,
* [[skolehave]]r,
* [[legeplads]]er (herunder [[skrammellegeplads]]er),
* [[sportsplads]]er ([[idrætsanlæg]]),
* [[vejbevoksning]]er,
* lystanlæg ([[bypark]]er) i [[stationsby]]er,
* [[kolonihave]]r,
* [[naturfredning]].
Hans bog blev dengang anset for at dække et så værdifuldt emne, at et eksemplar blev skænket til hver eneste [[sognekommune]] i hele landet<ref>oplyst af Ole Thomassen i forordet til genoptrykket</ref>.
Samfund Teknologi Naturbeskyttelse Ledelse Naturvidenskab