Kugler blev [[1833]] [[professor]] i [[kunsthistorie]] ved [[Kunstakademiet]] og [[docent]] ved [[Universitetet i Berlin]] og fik senere en ledende stilling i [[Kultusministeriet]] med hensyn til kunstkultus ([[1857]] blev han [[geheimeråd|geheimoverregeringsråd]]). Sin [[forfatter]]bane begyndte han med ''Denkmäler der bildenden Kunst des Mittelalters in den preussischen Staaten'' (1830); efter en del småarbejder, især med [[arkitekt]]onisk indhold, kom hovedværkerne ''Handbuch der Geschichte der Malerei, von Konstantin den Grossen bis auf die neuere Zeit'' (2 bind, 1837, en 3. stærkt retoucheret udgave 1866—67), ''Handbuch der Kunstgeschichte'' (1841—42; 5. oplag i [[Wilhelm Lübke|Lübkes]] bearbejdelse), ''Kleinere Schriften und Studien zur Kunstgeschichte'' (3 bind, 1853—54) og den ufuldendte ''Geschichte der Baukunst'' (3 bind, 1855—60, fortsat 1867—73 i 2. bind ved [[Jacob Burckhardt|Burckhardt]], Lübke og [[Cornelius Gurlitt (kunsthistoriker)|Gurlitt]]), arbejder, der var epokegørende for deres tid ved deres videnskabelige opbygning, forfatterens forholdsvis betydelige selvsyn og det samlende blik over kunsten i forhold til tidsudviklingen; i bearbejdelse har også nogle kunnet hævde sig lige op til nutiden. Kugler har tillige forfattet ''Geschichte Friedrichs den Grossen'' (1840, illustreret af [[Adolph Menzel]]; mange oplag af teksten), samt [[drama]]er, [[novelle]]r (''Doge und Dogaressa'') og [[lyrik]] (se ''Belletristischen Studien'', 8 bind, 1852).
Personbillede_savnes