Til trods for Roosevelts skepsis til [[Charles de Gaulle]], fik Churchill skaffet [[Frankrig]] en plads i tribunalet, selv om landet ikke havde været nogen allieret magt, men tværtimod besat område. Det internationale militærtribunal, IMT, blev dermed sat med fire dommere: Nikitsjenko fra [[Sovjetunionen]], Biddle fra [[USA]], de Vabres og ''Lord Justice'' Geoffrey Lawrence, som også var rettens formand. Amerikaneren Telford Taylor udarbejdede retningslinjerne.<ref>http://c250.columbia.edu/c250_celebrates/remarkable_columbians/telford_taylor.html</ref> Nürnbergs domhus stod mærkeligt nok uskadt efter [[bombardement|bombeangrebene]]. Et par snes [[jurist]]er fra de allierede gennemførte sagen, og vurderede dertil lovligheden af de vigtigste nazistiske organisationer for at skabe [[præcedens]] for senere retssager. Dermed var rigsregeringen, førerkorpset i NSDAP, SS og SD, Gestapo, SA, generalstaben og overkommandoen OKW til vurdering. De fleste blev dømt ulovlige.<ref>Hans Fredrik Dahl: ''Krigen som aldri tar slutt'' (s. 73)</ref>
Jura Filosofi Politik Retsvæsen