Kejser [[Aleksandr 1. af Rusland|Aleksandr 1.]] (1801-1825) ønskede at reformere systemet, men gik forsigtigt frem af hensyn til godsejerne, der var afhængige af de livegnes arbejdskraft. Aleksandr 1. ophævde alene livegenskabet i [[Estland guvernement|Estland]], [[Livland guvernement|Livland]] (begge i 1816) og [[Kurland guvernement|Kurland]] (i 1817). Ny lovgivning gav alle [[Rangfølge|rangklasser]] - bortset fra livegne - ret til at eje jord, et privilegium, der tidligere var forbeholdt adelen.<ref name="in JSTOR">
Susan P. McCaffray, "Confronting Serfdom in the Age of Revolution: Projects for Serf Reform in the Time of Alexander I", ''Russian Review'' (2005) 64#1 pp 1-21 [https://www.jstor.org/stable/3664324 in JSTOR]
</ref> Kejser [[Aleksandr 2. af Rusland|Aleksandr 2.]] ophævede livegenskabet i 1861 et par år senere end [[Østrig-Ungarn]] og andre tyske lande. Historikere har peget på flere årsager til ophævelsen, herunder frygt for større opstande blandt de livegne, den russiske regerings økonomi, ændring af kulturel opfattelse af livegenskabet og militærets behov for soldater.<ref>Evsey D. Domar and Mark J. Machina, "On the Profitability of Russian Serfdom", (1984) p 919.</ref>
Samfund Erhvervsliv