Nielsen var i alle sine stillinger en med rette højt anset præst med flere teologiske kundskaber end de fleste. Som mange af hans samtidige havde han modtaget stærk påvirkning af [[Friedrich Schleiermacher]], og han kunne ved landemøder og konventer med stor klarhed udvikle sine anskuelser, men med undtagelse af sin [[disputats]] om den betydning, den gamle kirke tillagde dåben, er han ikke optrådt som teologisk forfatter. Derimod har han oftere deltaget i forhandlinger om skolevæsenet, og i Lyngby, hvis seminarium han skildrede i et udførligt skrift (1851), skrev han [[1858]] ''Sjæle- og Tænkelære i almenfattelig Fremstilling'', der brugtes som lærebog på seminarierne og [[1887]] udkom i 5. oplag. Det er et lille skrift (6 ark), hvori han væsentligst støtter sig til [[J.P. Mynster]] og [[F.C. Sibbern]], men hans fremstilling er som altid klar og let fattelig. I anledning af rigsdagsforhandlinger om præsternes lønning skrev han [[1862]] ''Om den danske Folkekirkes Ejendomsret til Sognekaldenes Gods og Tiender''. I overensstemmelse med [[H.N. Clausen]] forsvarede han denne ret, som han tillagde kirken i sin helhed, ikke de enkelte embeder. Men det lykkedes ham ikke at komme til noget overbevisende resultat, væsentlig fordi han tillige ville hævde lovligheden af tidligere inddragelser af [[kirkegods]], medens [[tiende]]r og [[præstegård]]sjorder skulle indtage en særstilling.
Litteratur Organisationer Uddannelsesinstitutioner Ledere