Malaysia er et føderalt, konstitutionelt valgmonarki. [[Parlamentarisme]]n i tråd med Westminster-modellen er en arv efter det britiske kolonistyre. Statsoverhovedet tituleres på malajisk som ''[[Yang di-Pertuan Agong]]'', almindeligvis oversat til "konge". 9 af 11 delstater på den malaysiske halvø har stadig egne monarker. Blandt sig vælger monarkerne en konge for fem år.<ref name="Lim">{{Kilde bog|forfatter=Lim Hong Hai|år=2002|artikel=Electoral Politics in Malaysia: 'Managing' Elections in a Plural Society|titel=Electoral Politics in Southeast and East Asia|udgiver=Friedrich-Ebert-Stiftung|side=101–102|sprog=en|url=http://library.fes.de/pdf-files/iez/01361005.pdf|isbn=981-04-6020-1}}</ref> En uformel overenskomst gør, at positionen roterer mellem de ni. De fire delstater, som har guvernører i stedet for monarker som overhoveder, deltager ikke i udvælgelsen. Efter grundlovsændringer i 1994 er kongens rolle mest ceremoniel, men han udpeger formelt ministre og senatorer. [[Abdullah af Pahang|Abdullah]], sultan af Pahang, er Malaysias konge fra 2019.
Organisationer