På grund af kongens mentale tilstand, som formentlig skyldtes at han led af [[skizofreni]]<ref>Michael Bregnsbo: Christian 7. i Den Store Danske, Gyldendal. Hentet 14. april 2017 fra http://denstoredanske.dk/index.php?sideId=215693</ref>{{sfn|Christiansen|1906}}, blev alle regeringsbeslutninger i hans tid som konge foretaget af de rådgivere, der stod ham nærmest. Disse kongelige rådgivere var forskellige alt efter, hvem der vandt magtkampene omkring tronen. Fra 1770 til 1772 var hans hoflæge [[Johann Friedrich Struensee]] landets ''[[de facto]]'' hersker og indførte progressive reformer underskrevet af kongen. Struensee blev afsat ved et kup i 1772, hvorefter landet blev regeret af Christians stedmor [[Juliane Marie af Braunschweig-Wolfenbüttel|enkedronning Juliane Marie]], hans halvbror [[arveprins Frederik]] og [[Ove Høegh-Guldberg]]. Fra [[1784]] og frem til Christian 7.'s død i 1808 var det hans søn kronprins Frederik, den senere [[Frederik 6.]], som var det uofficielle, men i realiteten fungerende kongelige overhoved. Nominelt var Christian 7. [[enevælden|enevældig konge]], reelt var han en politisk fange uden loyale støtter i hoffets inderkreds.
Titler Religion Samfund Historie Videnskab Uddannelsesinstitutioner Universiteter