Greverne fik på grund af indre stridigheder i Danmark også en tiltagende indflydelse i kongeriget. I begyndelsen af 1300-tallet var stort set hele det danske rige pantsat til greverne [[Gerhard 3. af Holsten|Gerhard 3. (den Store)]] og [[Johan af Holsten|Johan 3. (den Milde)]]. I 1326 kunne de afsætte den danske konge, [[Christoffer 2.]] og gøre den kun 12-årige hertug Valdemar af Sønderjylland til konge af Danmark ([[Valdemar 3.]]). Den unge konge måtte acceptere den såkaldte ''[[Constitutio Valdemariana]]'', en siden meget omstridt bestemmelse, som sagde, at Sønderjylland og Danmark ikke måtte have samme hersker.<ref name="Pal 215"/> Kort efter, den [[15. august]] [[1326]], fik grev Gerhard Sønderjylland som et frit arveligt fanelen. Dermed var Sønderjylland blevet et selvstændigt territorium. Tre år senere kom hertugdømmet tilbage til Abelslægten, men da denne uddøde i 1375, gik hertugdømmet til den holstenske greveslægt Schauenburg.<ref name="Pal 215"/> Disse kaldte sig ikke længere hertuger af Sønderjylland, men i stedet hertuger af Slesvig.
Filosofi Historie Tidligere_riger,_stater,_protektorater,_kolonier_og_lande