Som dramatiker er D'Annunzio fremtrådt siden midt i 1890'erne med en række [[skuespil]], for en stor del skrevne for den geniale skuespillerinde [[Eleonora Duse]], som han i lang tid stod i kærlighedsforbindelse med; han påtænkte endog en tid grundlæggelsen af en italiensk nationalscene. ''I fratelli'' er det tidligste af disse stykker; siden fulgte: ''Il sogno d’un mattino di primavera'' ([[1897]]), ''Il sogno d’un tramonto d’autunno'' (1898), ''La citta morta'' (samme år), ''La Gioconda'' (samme år, begge [[oversat]]te på [[Dansk (sprog)|dansk]] af [[Regitze Winge]]), ''La gloria'' (samme år). De tre sidste er samlede oversatte på fransk under titlen ''Les Victoires mutilées'' ([[Paris]] 1903), ''Francesca da Rimini'' (1902, oversat af Regitze Winge 1905); ''La figlia di Jorio'' (1904), vel nok det af hans dramaer, der har gjort størst lykke; han giver heri, som også i flere af sine [[roman]]er og [[novelle]]r, en skildring af gamle sæder og skikke i [[Abruzzerne]], hans fødeegn.
Historie