Klostrenes beboere, munke eller nonner, levede i [[bøn]], [[askese]], [[fattigdom]], [[arbejdsomhed]] og [[lydighed]], de tidlige munkeordner levede først og sidst afsondret fra omverden og med klosteret beliggende i landdistrikter, mens de senere tiggermunkeordener som regel virkede blandt mennesker, hvor disse samledes mest talrigt – i købstæderne, i krig og på vandring. Deres hovedvirke var at prædike blandt menigmand overalt, hvor det var muligt, og tillige at udføre et stort, socialt arbejde, ligesom munke har gjort sig stærkt gældende inden for [[kultur]]en (håndskrifter og kirkemusik), landbrugsudvikling og lægegerning<ref>Fenger, s. 171; Hørby, s. 84f</ref>.
Religion Organisationer