28. november 1849 ægtede han Marie Angelica Schønheyder (født [[20. august]] [[1829]] på [[Asmild Kloster]], død [[3. september]] [[1875]]), en datter af etatsråd [[Frederik August Schønheyder]] og Maren, født Bruun. Sin store kærlighed til musik arvede han vistnok fra faderen. Denne ytrede ved sit giftermål som sit højeste ønske: at få fire sønner, der kunde danne en [[strygekvartet]]. Ønsket gik i opfyldelse, og Carl Weis blev primarius i kvartetten, der skal have udmærket sig ved sit fortrinlige sammenspil, ligesom han og broderen, overretsassessor [[Ernst Weis]], udmærket [[violoncel]]dilettant (død 1873), var blandt stifterne og de ledende ånder i [[Musikforeningen]]s første periode. Sin fritid anvendte Weis til både praktisk og teoretisk at studere [[strygeinstrument]]ernes natur og væsen. Frugten heraf blev dels en mængde gode [[violin]]er, han selv byggede og ombyggede, dels et lille skrift ''Om Violiner og deres Bygning'' (1861), tilegnet hans afdøde venner koncertmester [[Frederik Thorkildsen Wexschall]] og den bekendte musiklærde bibliotekar [[Siegfried Wilhelm Dehn]] i Berlin.
Historie