I stedet for ankre af træ benyttes nu meget jernankre. Ankeret, båret af en pæl, er en svær rundjernsstang, skrueskåret i begge ender, der føres igennem de to stræktømmere, forsynede med møtrik og underlagsplade. De enkelte skråpæle bør her helst erstattes med »stive« pælebukke, 2 for hvert anker, bestående af en lod- og en skråpæl. Ofte er det nødvendigt at afstive den over vand værende del af væggen yderligere ved et indvendigt skråtliggende anker eller ved en udvendig skråpæl. Fra den beskrevne konstruktion gives der mangfoldige afvigelser. Således kan det blandt andet af pladshensyn, og når bunden er fast, anbefales at flytte pælebukkene, der da må rammes dybere i jorden og forøges i antal, tæt op imod væggen. Endvidere udføres, særlig i hjørner, der skal afrundes, væggen undertiden af en enkelt tæt væg af pæle (eller svære nedrammede planker med indskudte pæle), forenede ved fjer og not og med en gennemgående hammer foroven. I stedet for skråpæle og pælebukke kan ved lange ankre og fastgjorte i disse anvendes lodret stående flager, der på grund af jordtrykket hindres i at bevæge sig.<ref name="MP 607"/>
Bygninger,_konstruktioner_og_anlæg Teknologi Arkitektur