Hjaltalin var en mand af sangvinsk-kolerisk temperament, livlig og let bevæget, med mangesidige interesser og trang til at udtale sig og påvirke sine omgivelser, frem for alt sine særlige landsmænd, i hvis ve og vel han tog levende del. Han har derfor udfoldet en betydelig forfattervirksomhed i praktisk eller populærvidenskabelig retning, hvorimod videnskabelige eller strengt kritiske undersøgelser ikke lå for ham. I talrige småskrifter og afhandlinger udtaler han sig om natur- og lægevidenskab, sundhedspleje, daglig levevis med videre eller drager til felts mod den på Island om sig gribende [[homøopati]]. Også veterinærvidenskaben behandler han og tog under den store fåreskabssyge på Island 1856 ff. med megen iver, men vistnok noget doktrinært, parti for kurmetoden og mod nedslagtningen, der forekom ham at betegne et lavere kulturtrin. Hans disputats er på latin; på dansk har han skrevet forskellige indlæg om vandkuren og anlægget af Klampenborg Badeanstalt, de 1846 udgivne ''Klampenborgs Badetidender'' samt nogle lægevidenskabelige afhandlinger; de øvrige arbejder er på islandsk, deriblandt tidsskrifterne ''Heilbrigðistiðindi'' (1871-73 og 1879) og ''Sæmundur fróði'' (1874), ligesom også en stor del af indholdet af fåreskabstidsskriftet ''Hirðir'' (1857-61) skyldes ham. I alt opregner hans biograf af ham 33 særlige skrifter og en stor mængde bidrag i 17 forskellige blade og tidsskrifter—noget enkelt særlig omfattende eller betydningsfuldt arbejde vil det dog ikke være let at udpege blandt disse.
Personbillede_savnes