Da humanisterne mente, at så mange mennesker som muligt skulle uddannes, var det også muligt for kvinder at deltage aktivt i den humanistiske kultur. Kvinder gjorde sig især bemærket som [[mæcen]]er, digtere og forfattere af litterære breve. På den ene side kunne deres indsats få begejstret anerkendelse<ref group="note">Om kvindernes indsats: Tysk har 'überschwänglich', overstrømmende: "Einerseits fanden ihre Leistungen überschwängliche Anerkennung, ..." Michael Nordberg advarer mod at tegne et skønmaleri vedrørende kvindernes stilling i renæssancens Italien. Nordberg, side 129</ref>, på den anden side måtte nogle af dem også beskæftige sig med kritikere, der klagede over at deres aktiviteter var ukvindelige og derfor upassende.<ref>Til kvindernes stilling se Peter Burke: ''Die europäische Renaissance'', München 2005, s. 209-215; Margaret L. King: "Book-Lined Cells: Women and Humanism in the Early Italian Renaissance". I: Albert Rabil (udg.) : ''Renaissance Humanism. Foundations, Forms, and Legacy'', bd. 1, Philadelphia 1988, s. 434-453; Retha M. Warnicke: "Women and Humanism in England". I: Albert Rabil (udg.) : ''Renaissance Humanism. Foundations, Forms, and Legacy'', bd. 2, Philadelphia 1988, s. 39-54.</ref>
Filosofi