I 1680-erne var ikke Napoli det operacenter, som byen blev senere, og i næsten to tiår var over halvdelen af alle operaerne, som blev opført i byen, skrevet af Scarlatti.<ref name="grout_213" /> Scarlattis 18 år i Napoli var prægede af ihærdigt arbejde, han skrev operaer i et stadig stigende tempo, og mange fandt vejen til andre italienske byer – enkelte ud over Italiens grænser.<ref name="grout_214">Grout 214</ref> Gennem 1690-erne skærpedes kravene: hvert eneste år skulle to til tre operaer skrives, indøves og opføres. Desuden forventede vicekongen og andre, at han skrev serenader, oratorier og kantater. Scarlatti begyndte endvidere at blive frustreret over den frivole musiksmag i byen, eksempelvis blev seriøse venetianske operaer piftet op med komiske scener for at tilfredsstille det napolitanske publikum. Rundt århundredskiftet ulmede den politiske uro, som førte frem til [[den spanske arvefølgekrig]] de privilegeredes position og gjorde Scarlattis situation usikker.<ref name="grout_216">Grout s. 216</ref>
Musik