I ekspeditionsstyrken var troppernes eneste pauser hvileperioderne ved Middelhavets kyst.<ref name="Hill108">Hill 1978 p. 108</ref> hvor en bivuak blev rosende beskrevet af Joseph W. McPherson, en officer i kameltransportkorpset.<ref>McPherson 1985 p. 175</ref><ref group="Note">"Jeg var ligget på en mosset blomsterbænk under en luksuriøs hæk og skrevet dette brev til forundring for skilpadder og firben, grønne biller og gyldne fugle, med lige tilstrækkelig bombardement og granatskydning til at minde mig om, at min aktuelle rolle som blid hyrde ikke er min primære. Gad el–Moula [hans oppasser] bragte mig te og småkager kl. 3.30 og mændenes rationer blev sendt ud til dem, men solen er nu gået glødende ned i havet bag træerne og sværmene af ildfluer kommer frem for at få det meste ud af deres små elektriske løgter inden den store måne står op, klare stjerner viser sig i himlen og giver plads til tykke sorte røgringe, mens andre, blegere men mere bestandige, gløder venligt uden røg, en bataljon flamingoer manøvrerer oven over, wheeling and deploying, advancing in echelon and now, at the alarms of a Turkish shell, advancing at double march in extended order towards the lake, where armies of frogs and crickets sing in rivalry, and from the direction of the camp comes the sound of a bell, the Angelus perhaps, though I think it is more likely to be the Gas Alarm, and I have not my muzzle." [McPherson 1985 p. 175]</ref>
Historie