=== Eksport af tørfisk ===
[[Fil:F577.jpg|thumb|Et marked i middelalderen. Stor byvækst skabte behov for import af madvarer, og tørfisk fra Lofoten blev en del af madmarkedet i en stadig større del af Nordeuropa.]]
[[Fil:Brouet médiéval.jpg|thumb|Madlavning i [[middelalderen]], ukendt århundrede.]]
Lofotenfiskeriet er det ældste og største fiskeri i Norge, og repræsenterer også Norges første eksportvare af nogen større økonomisk- og volumenmæssing betydning. Denne eksportnæring blev sandsynligvis etableret i slutningen af vikingetiden i 1000-tallet, da der opstod et marked for tørfisk i Storbritannien og på kontinentet langs kysterne af Vesterhavet og Østersøen. Årsager til dette var stor befolkningsvækst og at flere store byer, som [[London]], [[Antwerpen]], [[Brügge]] og [[Gent]], blev etablerede. Disse byer havde flere tusinder af indbyggere. Her skete der en arbejdsspecialisering således, at mange mennesker ikke producerede sin egen mad. Folk indenfor håndværk og handel, samt soldater, [[Præsteskab|gejstlige]] og [[tjenestefolk]] måtte få sine madvarer udefra. Handelen fik også stort omfang i Nordeuropa med udveksling af færdigvarer fra vest i bytte mod råvarer fra øst. En anden faktor var, at [[kristendom]]men, som først kort forinden var blevet indført, havde strenge regler for hvad, som kunne spises og til hvilke tider. Specielt havde [[Gregor VII]], som blev [[pave]] i [[1073]], indført mange nye [[faste]]dage. I fastetiderne var det ikke tilladt at spise kød, mens fisk var tilladt. Faste havde man for eksempel i tiden før [[påske]] og på fredage hele året igennem. Fastetiderne i middelalderens [[katolske kirke]] var langt mere omfattende end i senere tider, og perioderne med faste udgjorde tilsammen omkring en tredjedel af året. Tørfisk fra Norge gav dermed en løsning på den nye trosretnings krav.<ref name=Hol288/><ref name=Chr8/><ref name=Hol289>[[#Hol|Holberg og Røskaft: ''Håløygriket'' side 289.]]</ref><ref>[[#Nie|Nielssen m.fl.: ''Fangstmenn'' side 193–194.]]</ref>
Vand