Den konkluderer blandt andet:
* - at Danmark i hele perioden 1949-1991 var fast forankret i [[NATO]]. NATO-medlemskabet spillede en langt større rolle end de forbehold, Danmark havde f.eks. overfor placering af atomvåben på dansk jord i fredstid.
* – at [[fodnotepolitikken]] i [[1980'erne]] ikke havde nogen påviselig betydning for den internationale udvikling, og udover et lidt skrammet renommé formentlig heller ingen betydning for Danmarks NATO-medlemskab. 
* – at truslen fra [[Warszawapagten]] ofte blev overdrevet, og at den ingen planer havde om at indlede et uprovokeret angreb på Vesten.
* – at der ikke blev identificeret ''topspioner'' i Danmark, men at den [[DDR|østtyske]] efterretningstjeneste, [[Stasi]], på et tidspunkt havde 26 danskere som agenter i Danmark, fortrinsvis med mindre opgaver. Militærattacheerne på østambassaderne var meget aktive i den militære del af Warszawapagtens efterretningsarbejde.
* – at den danske fredsdebat og den sikkerhedspolitiske diskussion der førte frem til fodnotepolitikken i overvejende grad var bestemt af internationale tendenser og idéstrømninger i [[den vestlige verden]]. 
* – at [[Socialistisk Folkeparti|SF's]] første leder, [[Aksel Larsen]], efter bruddet med [[Danmarks Kommunistiske Parti|kommunisterne]] var meddeler til ''vestlige efterretningstjenester''.
* – at det meste af [[Politiets Efterretningstjeneste]]s arkiver er tilintetgjort, da efterretningstjenesten ifølge lovgivningen skal slette registreringer om personer, hvis der ikke er blevet føjet nye oplysninger til i 10 år. Dispensationer fra reglen skal behandles af det såkaldte [[Wambergudvalg]].
Historie