Den 20. marts anså briterne den osmanniske armé, som forsvarede Gaza og kontrollerede kystruten fra Egypten til [[Jaffa]], for at blive "stadig svækket".<ref name="Woodward68–9"/> Det forlød endda, at Kress von Kressenstein klagede over "svære tab" som følge af deserteringer, og mellem ekspeditionsstyrkens sejr ved Rafah i begyndelsen af januar og slutningen af februar havde 70 desertører ankommet til ekspeditionsstyrkens linjer. Det mentes, at disse kun udgjorde en meget lille andel af det flertal af især [[arabere]] og [[syrere]], som forsvandt fra den osmanniske armé "ud i byer og landsbyer i Palæstina og [[Transjordan]]."<ref>Falls 1930 Vol. 1 p. 277 og note</ref> Ekspeditionsstyrken kendte ikke til de nylige osmanniske forstærkninger og troede at garnisonen ved Gaza var på 2.000 mand.<ref name="Falls285">Falls 1930 Vol. 1 p. 285</ref> Lige før slaget var der imidlertid formentlig næsten 4.000 kamptropper i byen og op til 50 kanoner i omegnen, mens en styrke på 2.000 kamptropper garnisonerede [[Beersheba]].<ref>Bruce 2002, p. 93</ref><ref>Gullett 1941, pp. 253–254</ref><ref name=Keogh84>Keogh 1955, p. 84</ref>
Historie