I [[1960]] opdagede fysiker [[John Hamilton Reynolds|John H. Reynolds]], at [[isotopfordeling]]en af xenon i visse meteoritter afviger fra xenon her på Jorden; meteoritterne indeholdte mere <sup>129</sup>Xe. Han udledte at det var et [[henfaldsprodukt]], af den radioaktive isotop <sup>129</sup>I. Denne isotop spaltes langsomt af [[kosmisk stråling]] og nuklear [[fission]], men den produceres kun i større mængder i en [[supernova]]-eksplosion. Da [[halveringstid]]en på <sup>129</sup>I (16 millioner [[år]]) er forholdsvis kort på en kosmologisk skala, formodes det, at der har indtruffet sådan en eksplosion relativt kort tid før Solsystemet blev dannet, hvorved "råmaterialerne" til solsystemet (og dermed også [[meteorit]]erne) er blevet beriget med <sup>129</sup>I. Denne supernova kan meget vel også have startet det kollaps af en interstellar gas- og støvsky, der ledte til vores solsystems dannelse.<ref>{{cite book 
 | first=Donald D. | last=Clayton | year=1983
 | title=Principles of Stellar Evolution and Nucleosynthesis
 | url=https://archive.org/details/principlesofstel0000clay | pages=p. 75 | edition=2
 | publisher=University of Chicago Press | id={{ISBN|0-226-10953-4}} }}
</ref><ref>{{cite web
 | author=Bolt, B. A.; Packard, R. E.; Price, P. B. | year=2007
 | url=http://content.cdlib.org/xtf/view?docId=hb1r29n709&doc.view=content&chunk.id=div00061&toc.depth=1&brand=oac&anchor.id=0
 | title=John H. Reynolds, Physics: Berkeley
 | publisher=The University of California, Berkeley
 | access-date=2007-10-01 }}</ref>
Fysik Kemi