[[1863]] valgtes han til [[landstingsmand]] for 9. kreds og genvalgtes indtil 1882; han var her en af [[Venstre]]s dygtigste talsmænd, hvis ord altid hørtes med opmærksomhed, og som også fuldt ud nød modstandernes agtelse. Han var medlem af flere vigtige udvalg, især om kirke- og skoleforhold, og særlig af flere fællesudvalg, om [[valgmenighed]]er [[1873]] og om [[Hæren]]s ordning [[1880]], samt [[1875]]-81 af [[Finansudvalget|Finansudvalgene]], og i finansspørgsmålene var han Venstres egentlige ordfører. Desuden var han [[1868]]-[[1870|70]] medlem af Kirkekommissionen og [[1877]] en af dommerne i [[rigsret]]ssagerne mod [[A.F. Krieger]], [[C.C. Hall]] o. fl. Men da han havde været meget ivrig for det politiske forlig 1877 og ligeledes 1881 alvorlig stræbte at komme til mindelig forstålse, blev han af sine partifæller betegnet som alt for maadeholden og vraget ved de nye valg både til Landsting (1882) og amtsråd (1883), hvad han tog sig meget nær. Han døde 16. januar 1885.
Politik Ledelse Ledere