I Skt. Petersborg opstod der hos ham tvivl om de videre rejseplaner; men på [[Peter Erasmus Müller (biskop)|P.E. Müllers]] forslag, og efter at han havde fået tilsagn om en forøgelse af sin rejseunderstøttelse for de følgende år, blev det besluttet, at han skulle fortsætte rejsen til [[Kaukasus]] og derfra gennem [[Persien]] nå til [[Indien]]. I juni [[1819]] forlod han da Skt. Petersborg og rejste til [[Moskva]], derfra i sydøstlig retning til [[Astrakhan]], hvor han opholdt sig indtil [[1. oktober]] for at benytte den rigelige lejlighed, der her bød sig til praktisk studium af forskellige sprog, navnlig persisk, og kom så til Mosdok ved Terek. I de øde egne, han her under mangfoldige besværligheder gennemrejste, fandtes naturligvis intet spor af minder om nordboer eller goter, kun hist og her [[kalmukker]], [[Tatarer (tyrkisk folk)|tatarer]] og andre tyrkiske folk. Han rejste så over [[Kaukasus]] til [[Tbilisi]], hvor han opholdt sig i fire måneder; drog derfra med en tatarisk karavane til den persiske by [[Tabriz]], som han nåede i marts [[1820]], og derpå videre gennem [[Persien]] over [[Teheran]], [[Ispahan]], ruinerne af [[Persepolis]], og [[Shirâz]] til havnebyen [[Bushehr]]. På den sidste del af denne rejse – af hvilken han ikke havde andet udbytte end at lære mere persisk – var han flere gange syg som følge dels af den voldsomme hede, dels måske også af et hestespark. I august gik han i Bushehr om bord på et engelsk skib, hvormed han en måned senere ankom til [[Bombay]].<ref name="DBL 495"/>
Litteratur Sprogforskning Historie Lister_over_personer Videnskab Humaniora Organisationer Uddannelsesinstitutioner