Historikerne er usikre på hvornår fiskerne nordpå organiserede det såkaldte ''bygdefarbruket'', det at de i fællesskab organiserede jektefarten, men fra senest 1500-tallet mener man, at dette var den generelle ordning. Tidligere havde borgere og forskellige gejstlige herrer været involverede i transport og omsætning.<ref>[[#Hol|Holberg og Røskaft: ''Håløygriket'' side 399.]]</ref> Man mener egentlig ikke, at gejstlige, stormænd og lavadelige var væsentlige for jektefarten. De ville næppe være tilfredse med at være fragtmænd for fiskerbønder. Jektefarten var risikofyldt og indtægterne ikke så store, at det kunne danne grundlag for deres velstand og magtstilling.<ref>[[#Kiil|Kiil: ''Da bøndene seilte'' side 26.]]</ref><ref>[[#Sol|Solhaug: ''De norske fiskeriers historie 1815–1880 I'' side 91.]]</ref> Endvidere krævede både [[Magnus Lagabøtes bylov]] og [[Bjarkøyretten]], at skibsmandskabet skulle eje eller have ansvar for dele af lasten.<ref>[[#Kiil|Kiil: ''Da bøndene seilte'' side 27.]]</ref>
Vand