For middelalderens mennesker var den vigtigste litteratur knyttet til kirken, hvor bøger indgik som et væsentligt [[liturgi|rituelt]] element. Præsten læste op af bøgerne på latin, et sprog kun de allerfærreste forstod. Selve oplæsningen havde også rituel betydning, da man havde særlige måder at læse op på til bestemte ritualer, ligesom fysiske handlinger var en integreret del af oplæsningen. Indtil [[Reformationen]] blev oplæsningen af [[Kanon (religion)|kanonisk]] litteratur almindeligvis opfattet som et kraftfuldt ritual, som det kun var tilladt uddannede og [[ordination|ordinerede]] præster at udføre. Kun han var i stand til at tilføre ritualet den korrekte virkning. Efter oplæsningen var det normalt med en [[prædiken]] på dansk, og efterhånden udvikledes en bønnelitteratur på dansk til brug i forbindelse med [[Messe (gudstjeneste)|messe]]. Men indtil Reformationstiden fandtes kanonisk litteratur praktisk taget kun på latin. Den religiøse litteratur havde en stærk international karaktér, både i kraft af kirkens internationale struktur og fordi al højere uddannelse foregik i udlandet.<ref>Kaspersen et. al. (2000) s. 553-555</ref>
Litteratur Historie Kultur Middelalderens_kultur