Millet var bondesøn og uddannet som landmand, studerede i [[Cherbourg]] under Lucien-Théophile Langlois elev af [[Antoine-Jean Gros]], kom 1837 til [[Paris]] og malede her, uden kunstnerisk tilfredsstillelse og uden at kunne gøre sig gældende, under [[Hippolyte Delaroche]]. Ubemidlet kæmpede han sig i begyndelsen slidsomt og trangt igennem, ved at male billeder i [[Antoine Watteau]]s eller [[François Boucher]]s manér; hans teknik var vaklende, i ''Nymfe og Satyr'' var han påvirket af Tassaert (måske [[Octave Tassaert]]) og Díaz (måske [[Narcisse Virgilio Díaz]]), ''Ødip'', 1847, var en hel lille farveorgie. Med ''Kornrenseren'', "le vanneur", købt af staten, der udstilledes på [[Parisersalonen|Salonen]] 1848, kom omslaget. Fra nu af blev han det landlige arbejdslivs hensynsløst ærlige skildrer. I Paris havde han sluttet venskab med den nyere franske [[Landskabsmaleri|landskabskunsts]] bedste mænd: [[Jean-Baptiste Camille Corot]], [[Théodore Rousseau]] og andre fra [[Barbizon-skolen]], 1849 flyttede han, ved [[Dyremaleri|dyrmaleren]] [[Charles Jacque]]s tilskyndelse, til det da endnu uberørte Barbizon ved [[Fontainebleau]]skoven for hele livet.
Historie Maleri