I slutningen af [[1834]] udkom hans første større digterværk, ''Norges Dæmring'', en række [[sonetter]] udgivet nogle måneder efter hans [[afhandling]] ''Kristianias Vinter- og Sommer-Dvale''. Norge vandt sin frihed i [[1814]], men landet lå efter Welhavens mening åndeligt øde. I stedet trivedes pral og store ord, hule fraser om frihed og begejstring. Ude i Europa gærede det overalt, men der gjaldt det da noget, mens Norge allerede ''havde'' en fri [[grundlov|forfatning]]. Alligevel gik bølgerne højt, hvad Welhaven kaldt et "''Abespil''", for selv den frieste forfatning er en tom ramme, når den ikke får sit liv indefra. Han efterlyste en "''Aandens [[Karantæne]]''" selv om selvstændighed ikke opnås ved at sidde gemt bag en mur. En stadig vekselvirkning med fremmed åndsliv mente han ville få den nationale ejendommelighed frem i ren form, renset for "''forskruet Kraft''" og "''overdreven Grønhed''". Welhavens skarpe stemme mildnes af længsel og sorg, når han taler om sit savn efter kunst og sympati for sin egen kunstneriske trang.
[[Fil:Camilla_Collett_by_Nicolai_Wergeland.jpg|thumb|[[Camilla Collett|Camilla Wergeland]], [[portræt]] ved hendes far [[Nikolai Wergeland]].]]
''Norges Dæmring'' vakte en storm så voldsom som få andre norske udgivelser. Digtet blev angrebet og forsvaret i mængder af [[avisartikler]] og i hele bøger. Nikolai Wergeland foreslog i et modskrift, at alle fædrelandsvenner skal kaste digtet på ilden den førstkommende [[17. maj i Norge|17. maj]]. Forslaget blev virkelig bragt til udførelse i et par [[bygd]]er, og det med stor højtidelighed. Welhavens kritik af sine landsmænd, der ville bryde de kulturelle forbindelser mellem Norge og Danmark, medførte, at han blev kaldt en [[landsforræderi|landsforræder]].<ref name="autogeneret1">{{Cite web|url=https://greatcomposers.nifc.pl/no/grieg/catalogs/persons/10010_johan-sebastian-welhaven|title=Edvard Grieg|website=greatcomposers.nifc.pl|accessdate=11. aug. 2022}}</ref>
Filosofi Litteratur Historie Lister_over_personer Kultur