Han var søn af kobberstikker [[Johan Martin Preisler]] og lærte hos sin far og studerede ved [[Kunstakademiet]] [[1775]]-[[1780|80]]. I dette sidste år fik han den store guldmedalje for ''Christus og den samaritanske Kvinde'', hvad der gav anledning til, at [[Asmus Carstens]], der havde fået den lille sølvmedalje, gjorde revolte mod Akademiet, opførte sig højst upassende mod dette og derfor blev bortvist. Det er nok muligt, at Carstens kan have haft nogen ret i at råbe på uretfærdighed og [[nepotisme]] (fra [[Nicolai Abraham Abildgaard|Abildgaards]], måske også fra den gamle J.M. Preislers venners side) i henseende til den af Akademiet trufne afgørelse af medaljesagen; når Carstens lader Preisler være ”en Slægtning” af Abildgaard, er dette dog urigtigt. Preisler kom [[1781]] udenlands og gik til [[Paris]] for at studere under sin faders berømte ven [[Jean George Wille]]. Her stak han sin ''Rêveuse'' efter [[Januarius Zick]] og blev 1787 medlem af Akademiet i Paris på en ''[[Daidalos|Dædalus]] og [[Ikaros|Icarus]]'' efter [[Joseph-Marie Vien]]. Få måneder efter var han hjemme og blev [[1788]] medlem af Akademiet her på samme stik. Dermed var også allerede hans medbørs dage forbi; han blev grumme lidt sysselsat, var derfor også kun lidet frugtbar og sad bestandig i små kår, da han lidet eller intet fortjente og havde kone og en del børn at forsørge. Hans hustru, hvem han havde ægtet 12. december 1788, hed Anna Rebecca født Pflueg (1767 – 1817). pint af næringssorg søgte han oftere, men altid forgæves, om hjælp: om en pengeunderstøttelse, om fribolig på Akademiet, om at blive dettes sekretær osv. Han ejede et lille hus i Lyngby ved København, og der døde han 21. april 1831.
Personbillede_savnes Kunst Historie Organisationer