Nogle af Sweelincks nyskabelser var af dyb musikalsk betydning, herunder [[fuga]]en - han var den første til at skrive en orgelfuga, der simpelthen med et emne begyndte at tilføje tekstur og kompleksitet til en endelig klimaks og opløsning, en ide, der blev perfektioneret ved slutningen af den barokke æra af Bach. Det er også generelt antaget, at mange af Sweelincks tastaturværker var beregnet til studier for sine elever.<ref>Noske, Frits. 1988. ''Oxford Studies of Composers'', vol. 22: Sweelinck. Oxford England: Oxford University Press. Pg. 98</ref> Han var også den første til at bruge pedalen som en ægte fugal del.<ref>Baker’s biographical dictionary of musicians, 7th Edition. “Sweelinck, Jan Pieterszoon.”</ref> Stilistisk forener Sweelincks musik også med den rigdom, kompleksitet og rumlige sans hos [[Andrea Gabrieli|Andrea]] og [[Giovanni Gabrieli]], samt de engelske tastaturkomponisters ornamentation og intime former. I nogle af hans værker vises Sweelinck som komponist af [[barokmusik|barokstil]] med undtagelse af hans chansons, der ligner mest fransk renæssancetradition.<ref>Reese, Gustave. 1959. ''Music in the Renaissance.'' New York: W. W. Norton & Co.</ref> I formelle udvikling, især i brugen af [[Tema (musik)|tema]], [[stretto]] og [[orgelpunkt]] (pedalstemmen) viser hans musik frem mod Bach (som måske var bekendt med Sweelincks musik).<ref>Noske, Frits. 1988. ''Oxford Studies of Composers'', vol. 22: Sweelinck. Oxford England: Oxford University Press. Pg. 130</ref>
Musik Historie Biblioteks-_og_informationsvidenskab