Efter krigen vendte Herzfeld tilbage til universitetet i Wien, men det var i en så dårlig økonomisk forfatning, at han flyttede til [[München]] i 1919 med det formål at studerede [[analytisk kemi]] og få et job i den kemiske industri i Tyskland, som havde høj anseelse. Først blev han assistent ved det fysisk-kemiske laboratorium under [[Kasimir Fajans]] ved [[Ludwig-Maximilians-Universität München]] (LMU). Efter han startede her fandt han dog ud af, at udfordringerne ved teoretisk fysik var mere hans smag. Han blev [[jus docendi]] i teoretisk fysik og teoretisk kemi ved LMU, og blev derfor langt mere associeret med [[Arnold Sommerfeld]],<ref>Mehra, 2001, Volume 5, Part 1, p. 254.</ref> der var [[professor ordinarius|ordinarius professor]] i teoretisk fysik og direktør for Institut for Teoretisk Fysik - en prominent organisation for studiet af atomare og [[Molekyle|molekylære]] strukturer. Fra 1925 og frem til han forlod LMU i 1926 var han [[professor extraordinarius|extraordinarius professor]] i teoretisk fysik. På dette tidspunkt udførte [[Linus Pauling]] sine [[postdoc]]-studier med ham, og han var specialevejleder for [[Walter Heitler]], der blev færdig i 1926. I 1925 udgav Herzfeld sin bog om kinetisk teori og statistisk mekanik,<ref>Karl F. Herzfeld ''Kinetische Theorie der Wärme'' In ''Müller-Pouillets Lehrbuch der Physik'' Band 3. (Braunsweig: F. Viewig und Sohn, 1925)</ref> der blev en standard tekstbog på tysksprogede universiteter.<ref name="Karl Herzfeld"/>
Personbillede_savnes Historie Organisationer Uddannelsesinstitutioner Universiteter