Da Jugoslaviens Folkehær forsøgte at overtage kontrollen med Sloveniens Territorial Forsvar (TO), blev kommandostrukturen i TO blot udskriftet med en parallel kommandostruktur i MSNZ. Mellem maj og oktober 1990 blev omkring 21.000 mand fra TO og Sloveniens politistyrker i hemmelighed mobiliseret af MSNZ og indrulleret i MSNZ's kommandostruktur. Den slovenske regering lod også udarbejde en militær plan for konfrontation med Jugoslaviens Folkehær. Denne plan lå klar allerede i november 1990 — mere end syv måneder før den militære konflikt brød ud.<ref>Gow, James & Carmichael, Cathie. ''Slovenia and the Slovenes'', pp. 174–178. C. Hurst, London, 1999.</ref> Den slovenske plan tog udgangspunkt i, at den slovenske styrker ikke ville være i stand til at modstå et længerevarende angreb fra den Jugoslaviske Folkehær, hvorfor der under forsvarsminister [[Janez Janša]] blev udviklet en strategi baseret på [[asymmetrisk krigsførelse]]. Efter planen skulle enheder fra TO udføre [[Guerillakrig|guerrillaangreb]] og nedkæmpe Folkehærens styrker i bagholdsangreb under brug af [[Panserværnsvåben|anti-tank våben]] og [[jord-til-luft missil]]er. Kolonner af tanks skulle fanges i uvejsomt terræn ved angreb med de forreste og bageste køretøjer. Til brug for forberedelsen af sådanne angreb indkøbte den slovenske regering i hemmelighed lette og fleksible våbensystemer, så som jord-til-luft missilet [[Strela 2]] ([[NATO-rapporteringsnavn]]: SA-7 Grail) og det tyske [[Armbrust]] anti-tank system.
Historie