Som udmærket syngelærer bidrog Sarti meget til udbredelse af den gode sang, især i de operainteresserede aristokratiske kredse, der sympatiserede med hans forfinede kunst og satte pris på ham, ikke blot for hans talenters, men også for hans belevne væsens skyld.<ref name="Ravn 608"/> Christian VII havde som prins været hans elev og bevarede som konge sin interesse for ham.<ref name="Ravn 609">[https://runeberg.org/dbl/14/0611.html Ravn, s. 609]</ref> Der fandt hyppigt koncerter sted så vel ved hoffet som i de adeliges saloner, hvor fornemme dilettanter optrådte sammen med de italienske virtuoser, og Sarti var sjælen i disse musikalske underholdninger. Over for det store publikum vedblev han at føle sig som fremmed. Uagtet han kom her til i en ung alder og opholdt sig her så længe, blev han aldrig fortrolig med dansk ånd og sprog. Synderlig dyb har hans interesse for det nationale syngespil næppe været; i alle tilfælde svækkedes den snart på grund af de fortrædeligheder, det påførte ham. Dog komponerede han endnu musikken til "''Deucalion og Pyrrha''" i 1772, "''Aglaé eller Støtten''" i 1774, som ved Caroline Walters fortryllende udførelse af hovedrollen blev en stor succes, og [[Charlotta Dorothea Biehl]]s "''Kjærlighedsbrevene''" i 1775.<ref name="Ravn 609"/>
Musik