Kongen blev "i sin rede" og var stadig konge af [[Danmark-Norge]]. Nederlaget betød en styrkelse af kongemagten og et opgør med det adelsvælde, der havde haft stor indflydelse på dansk politik.
Mange borgere og bønder var utilfredse med adelens militære svigt under [[svenskekrigene]], og i 1660 støttede stænderforsamlingerne kong [[Frederik 3.]] i indførelsen af [[enevælde]]n. Det danske monarki, der var et valgkongedømme, hvor stænderforsamlinger valgte kongen, blev nu et regulært arvekongedømme.<ref>{{Harvnb|Cramer-Petersen|1997|p=17-43.}}</ref><ref>{{Harvnb|Thiedecke|1999|p=50-57.}}</ref><ref>{{Harvnb|Scocozza|Jensen|1999|p=142-143 og 146.}}</ref> Forbilledet var tydeligvis Frankrig, og de næste par år blev der indført en række reformer, som skulle gøre Danmark til et mere centraliseret og effektivt styret land. [[Christian 5.]]'s [[Danske Lov]] fra 1683 og [[Ole Rømer]]s arbejde med at standardisere mål- og vægtskalaer er gode eksempler. Målet var bl.a. at genrejse det svækkede Danmark og genvinde de tabte danske provinser. På kort tid lykkedes det Frederik 3. og Christian 5. at gøre Danmark til en kapabel stat igen, og [[Skånske Krig]] 1675-1679 blev indledt af Danmark for at genvinde Skåne. Selv om krigen ikke endte dårligt, var de europæiske stater ikke interesserede i, at Danmark skulle beherske Øresund, og fredsslutningen blev derefter. Da forsøget på at genvinde Skåne mislykkedes for anden gang i [[Den Store Nordiske Krig]] 1709-1720, måtte Danmark indse, at de tidligere danske provinser var tabt for altid.<ref name="Gottorp">{{Harvnb|Skougaard|2002|p=37-45.}}</ref><ref>{{Harvnb|Thiedecke|1999|p=60-63.}}</ref><ref>{{Harvnb|Scocozza|Jensen|1999|p=152-154.}}</ref>
Historie Geologi