Omkring år 1800 opstod øget opmærksomhed på den færøske folkeviseskat, der levede i mundtlig tradition og blev sunget til den færøske dans. Før 1800 havde [[Jens Christian Svabo]] optegnet viser, men efter 1800 kom der for alvor gang i indsamlingen af [[Johan Henrik Schrøter]], [[Jóannes í Króki]] og [[V. U. Hammershaimb]]. Man tillagde de gamle viser historisk værdi, men interesserede sig også for yngre viser som [[skæmtevise]]r, og der blev digtet nye kvad i gammel stil. En digter, der gør sig særligt bemærket, er Jens Chr. Djurhuus (1773-1853), der var bonde i Kollafjørður. Af hans digterværker er kvadet om ''Ormen den Lange'' det bedst kendte. Hans måske mest særprægede værk er ''Púkaljómur'' (Djævlekvadet), et religiøst epos, der bygger på den engelske digter [[John Milton]]s værk ”Paradise Lost” fra 1600-tallet i Schønheyders danske oversættelse fra 1790.
[[Fil:Faroese stamp 555 Ormurin langi.jpg|thumb]][[Fil:Faroese stamp 556 Ormurin langi.jpg|thumb]]
Det er først og fremmest i de norrøne sagaer, han henter stof f.eks. [[Heimskringla]] (de norske kongers historie) og [[Færingesaga]].
Musik