Efter hertug Ferdinands død blev Carl æret som generalstormester for sine loger. Han stiftede i denne egenskab i [[1817]] logen ''Carl zum aufgehenden Licht'' i [[Frankfurt am Main]]. Selv om Carl formelt kun var anerkendt som autoritet i Tyskland af loger i [[Altona]] og Hanau, udstedte han ofte befalinger om oprettelser af nye loger etc. 1792 blev han tillige udnævnt til provinsialstormester i [[England]] af [[Georg 4. af Storbritannien|fyrsten af Wales]], der var generalstormester for [[Storbritannien]].<ref>Friedrich Mossdorf, ''Allgemeines Handbuch der Freimaurerei'', bd. 1, 1900, s. 448-450.</ref>
[[Fil:Denkmünze.jpg|thumb|left|250px|Mindemønt slået for prinsen]]
Prins Carl var, som ''Allgemeines Handbuch der Freimaurerei'' skriver, en af de mærkeligste tyske frimurere på sin tid. Han var ufatteligt videbegærlig, nysgerrig, religiøst sværmende og organisatorisk aktiv, men optrådte samtidig uden klare mål og kastede sig over [[alkymi]], [[okkultisme]], understøttede charlataner som grev Saint-Germain etc. Hele livet søgte han de "hemmelige øverste", vogterne af den "sande hemmelighed". Han gik også ind i [[Illuminati (Bayern)|Illuminatiordenen]], i [[Rosenkreutzerne]], i [[Asiatische Brüder]] og var medstifter af [[Philaletherne]] under et ophold i [[Paris]] 1773. Han samlede bl.a. på ordenspapirer fra hele verden, og hans arkiv blev senere overført til Den Danske Frimurerorden, som derfor har en af de righoldigste beholdninger af arkivmateriale om frimureriet i verden.<ref>K.L. Bugge, 1927, s. 124.</ref>
Titler Samfund Historie Biblioteks-_og_informationsvidenskab