[[Novemberministeriet]]s udenrigsminister, grev [[Adam Wilhelm Moltke]], var ikke særlig hjemme i denne gren af administrationen, og Bille blev derfor den, som under ham faktisk kom til at udøve den største indflydelse på den daglige ledelse af ministeriets forretninger. Han tilhørte [[Helstat]]smændenes skole, og dette kom på mere end een måde til at afsætte mærker, skønt udenrigspolitikken den gang mere var en politik fra dag til dag end en konsekvent stræben hen imod bestemte mål. I juni 1850 vendte Bille tilbage til sin gesandtskabspost, men kaldtes i efteråret 1851 atter fra den for at anvendes i specielle missioner. I slutningen af året sendtes han således til [[Wien]], for sammen med den danske gesandt der og [[kammerherre]] [[Bülow]] at forhandle med fyrst Schwarzenberg om den af udenrigsminister [[Bluhme]] foreslåede plan til en ordning af det danske monarkis forfatningsforhold. Det var af disse underhandlinger, at "Aftalerne af 1851 og 52" og "Kundgørelsen af 28. Jan. 1852" fremgik.
Historie