Udover at fungere ideologisk, er diskurser både konstituerende og konstitueret. Hermed er diskurs en form for social praksis, der på den ene side konstituerer den sociale [[verden]] og på den anden side konstitueres af sociale praksisser. Udover at diskurser formes af og omformer den sociale praksis afspejler diskurser også denne. Familien er en social struktur, som indvirker på de diskursive praksisser i familien; forholdet mellem forældre og børn er delvist diskursivt konstitueret, mens familien er en reel [[institution]] med konkrete praksisser. For eksempel var det tidligere normen, at man måtte slå børn dvs. en del af den sociale praksis, og dette konstituerede den diskursive praksis i familien; det var i orden at slå og tale om at slå børn. Sidenhen har de diskursive praksisser, på dette område, ændret karakter til at det ikke længere er i orden at slå børn, og disse praksisser har aflejret sig i de sociale praksisser i familien.
Levende_personer Personbillede_savnes Sprogforskning Kultur