På Frederiksborg deltager Marie i forberedelser til en balletforestilling, der skal afholdes i anledning af en forlovelse i kongefamilien, og i den anledning dukker hendes svoger Sti Høg op. Under en lang gåtur ved slottet betror Sti Høg sig til sin svigerinde om sit [[Melankoli|melankolske]] livssyn, som skyldes, han er overbevist om, at det dejlige og behagelige i tilværelsen og alle slags glæde og lyst kun kan være kortvarige, fordi de snart vil blive overvundet og fortæret af det mørke, kolde og dystre. Som svar betror Marie ham, hun også kender til bedrøvelse og tilmed gråd, men af andre grunde end Sti Høgs: for Marie er det nærmere en følelse af at være anderledes og mindreværdig i forhold til andre mennesker, så hun ikke evner at leve sit liv så stærkt og intenst som hun gerne ville. Det går nu med forbavselse op for Sti Høg, at både han og Marie kan have draget forhastede konklusioner om deres respektive selvbilleder.{{sfnp|Jacobsen|1876|p=115-120}}
Litteratur Kultur