Hun regnes for sammen med sin samtidige [[Alkaios]] at have grundlagt jeg-lyrikken som kunstart, som i digtet "Midnat":
:Gået under er nu [[Selene]],
:[[Plejaderne (stjernehob)|Syvstjernen]] med; men midnat
:er inde, og tiden går,
:og her ligger jeg, alene.
Nerven i denne enkle, vemodige strofe ligger i ordet "men" (udeladt fra flere oversættelser), der markerer forskellen mellem de skiftende himmellegemer, der "går under", i kontrast til det Jeg, som vedvarer i sin ensomhed.<ref>Egil A. Wyller: "Et digt af Sapfo", ''Græsk åndsliv'', forlaget Tanum-Norli, Oslo 1983, {{ISBN|82-518-1805-2}}</ref>
Historie