Shepstone overtog som administrator styrelsen med Krüger som medlem af sit eksekutivråd.<ref name="NF 606f">[https://runeberg.org/nfci/0327.html Söderberg, sp. 606f]</ref> Boernes vrede over annekteringen voksede så snart, den direkte fare for et kafferangreb var afværget. Krüger og P. Joubert rejste i maj 1878 til London for at fremføre en protest, men fik i august som svar, at annekteringen ikke ville blive kaldt tilbage.<ref name="NF 607">[https://runeberg.org/nfci/0328.html Söderberg, sp. 607]</ref> Krüger mistede sin plads i eksekutivrådet. Vreden blandt boerna voksede yderligere, da den af Sydafrikas "high commissioner" sir [[Bartle Frere]] lovede frisindede forfatning udeblev.<ref name="NF 607"/> General Wolseley, som efter sejren over Cetewayo overtog den militære ledelse i Sydafrika, tvang i december 1879 [[Sekukuni]] til underkastelse og forsøgte i offentlige taler at overbevise boerne om, at annekteringen ikke kunne tilbagekaldes, men den skarpe kritik, som [[Gladstone]] under sin valgkampagne i [[Midlothian]] havde rettet mod annekteringspolitiken, forstærkede boernes forhåbninger, især efter at Gladstone i april 1880 var blevet premierminister.<ref name="NF 607"/> Den nye koloniminister [[Kimberley]] tilkendegav imidlertid i maj, at den britiske suverænitet over Transvaal "under ingen omstændigheder kunne opgives".<ref name="NF 607"/> Transvaals britiske administrator, sir [[O. Lanyon]], som i 1879 efterfulgte Shepstone, krævede i november 1880 i anledning af faren for et oprør garnisonens forstærkning, men fik afslag.<ref name="NF 607"/> Et stort boermøde i [[Paardekraal]] besluttede den 13. december at proklamere republikkens genoprettelse og udnævnte som provisorisk ledelse Krüger, Joubert och Pretorius.<ref name="NF 607"/> Tre dage efter brød oprøret ud.<ref name="NF 607"/> Den britiske garnison i [[Potchefstroom]] blev belejret, en troppeafdelning på march blev overfaldet og splittet ved [[Brunkhorst spruit]] den 20. december, og den britiske hærleder, sir [[George Colley]], angreb med en underlegen styrke på 1.400 man de boere, som havde angrebet i det nordlige Natal, men led nederlag ved [[Laing’s nek]] den 28. januar 1881, og efter resultatløse forhandlinger blev hærstyrken fuldstændig splittet ved [[Majuba hill]] den 27 februar, og Colley selv døde.<ref name="NF 607"/> En våbenstilstand blev indgået den 6. marts, men holdt ikke, da P. Cronje, boerlederen uden for [[Potchefstroom]], med sin lille garnison måtte kapitulere den 19 marts.<ref name="NF 607"/> Nye forhandlinger mellem den britiske øverstbefalende sir [[Evelyn Wood]] og boerlederne resulterede den 22. marts i en aftale, hvorefter boerne blev lovet fuldstændigt selvstyre under britisk suverænitet, og efter langvarige forhandlinger under medvirken af Oranjefristatens præsident, Brand, blev den 3. august indgået konventionen i Pretoria, ifølge hvilken Transvaal fra den 8. august, da ledelsen skulle overdrages Krüger, Pretorius og Joubert, blev givet "fuldstændigt selvstyre, underlagt Hendes Majestæts suverænitet". Blandt begrænsningerne var ret for den britiske regering til at udstationere en britisk resident i Transvaal, ret til at transportere tropper gennem landet og ret til at "kontrollere statens udenrigsforbindelser, herunder medregnet indgåelse af traktater og den diplomatiske forbindelse med fremmede stater, hvilken forbindelse skal ske gennem Hendes Majestæts diplomatiske og konsulære tjenestemænd i udlandet".<ref name="NF 607"/> De tidligere bestemmelser fra 1852 mod slaveri blev gentaget, og Transvaals regering forpligtede sig til ikke at udvide statens grænser og specielt at anerkende swazifolkets selvstændighed inden for [[Swaziland]]s grænser.<ref name="NF 607"/>
Filosofi Politik Historie Tidligere_riger,_stater,_protektorater,_kolonier_og_lande Foreninger Organisationer