De historiske romaner omfatter: ''Valdemar Seier'' ([[1826]]), ''Erik Menveds barndom'' ([[1828]]), ''Kong Erik og de fredløse'' ([[1833]]) og ''Prins Otto af Danmark'' ([[1835]]). I den første, ''Valdemar Seier'', skildres Valdemars splittede sind, hans indre kamp mellem dæmoniske og [[ideal]]e kræfter. Den blide dronning Dagmar styrker ham i fromhed og ydmyghed. Den smukke Berengaria, som bliver dronning efter Dagmars død, vækker derimod de dæmoniske kræfter i hans sind. Hans fromhed viger for selvrådighed, overmod, hævntørst og magtsyge. Men han ydmyges af skæbnen, fordi han har glemt, hvad han skylder Gud. Han lider nederlag i [[slaget ved Bornhöved]], og han erkender, at hans skæbne er Guds retfærdige straf for hans mangel på fromhed og ydmyghed. Han ender med at blive retfærdighedens vogter og Danmarks lovgiver.<ref>Dansk litteraturhistorie, bind 2, s. 200.</ref>
Historie