Mens de Ruyter havde vært på togt, var der sket meget i hjemme i Holland. Den [[Den anden engelsk-hollandske krig 1664-67|anden engelsk-hollandske krig]] var begyndt i kolonierne et år før den brød ud i Europa. På vej tilbage til Europa hørte de Ruyter om det store nederlag den hollandske flåde havde lidt i [[slaget ved Lowestoft]]. Flåden havde mistet sin øverstkommanderende, van Wassenaer, og man havde givet Maarten Tromps søn, [[Cornelis Tromp]] en midlertidig udnævnelse. Raadspensionaris Johan de Witt (republikkens højeste embedsmand) gik i mellem, og den 11. august blev de Ruyter udnævnt til admiralløjtnant over hele landets flåde, som marinens øverstkommanderende. Inden de Ruyter fik admiralitetet i Amsterdam, delte han denne rang med fire andre. Tromp og de Witt stod på hver sin side hvad angik hvem der skulle være [[statholder]], Tromp var [[Oranjevenlig|for]] at lade embedet holdes af [[Oranien|Huset Oranje]], mens de Witt var imod. Således fik de Ruyter i Cornelis Tromp en næstkommanderende, der gjorde sit bedste for at adlyde befalinger, men egentlig ikke kunne. Det var den samme situation, der havde været mellem Maarten Tromp og Witte de With.
Walhalla