Efterhånden var det hans skribentvirksomhed snarere end hans kunstneriske praksis, der optog al hans tid: Wanscher var assistent ved [[Kunstindustrimuseet]]s bibliotek 1911-[[1918|18]], [[docent]] i arkitekturhistorie ved [[Kunstakademiet]] 1915-[[1928|28]], assistent ved dekorationsskolen sammesteds (under [[Joakim Skovgaard]]) [[1919]]-[[1924|24]] og endelig professor i arkitekturens og billedkunstens historie sammesteds 1928-[[1945|45]]. Allerede i slutningen af [[1920'erne]] med [[Funktionalisme (arkitektur)|funktionalismens]] gennembrud og [[Poul Henningsen|PH]]'s latterliggørelse af nyklassicismen i bladet ''[[Kritisk Revy]]'', var hans stjerne dog dalende, og han udtrykte beundring for samtidens tyske og italienske kulturliv, der blev opfattet som en flirten med [[fascisme]]n. Under [[Besættelsen]] tog han aldrig tydeligt afstand fra [[nazisme]]n, og han blev derfor afskediget fra alle sine poster efter krigen. Vilhelm Wanscher lod sig udpege til præsidiemedlem i
[[C.F. von Schalburg's Mindefond]], som blev stiftet efter [[Christian Frederik von Schalburg]]s død i 1942 af hans enke, Helga Schalburg, og det danske naziparti [[DNSAP]]. Vilhelm Wanchers deltagelse i mindefonden ophørte, da den blev tvangsopløst efter besættelsen i 1945. Så vidt vides blev Vilhelm Wancher ikke retsforfulgt for sin deltagelse i mindefonden.
Litteratur Kunst Kunsthistorie Kultur Organisationer Uddannelsesinstitutioner