Som fri mand var Dreyfus mindre idealistisk end dem, som havde kæmpet for hans sag. Da han blev bedt om at undertegne en appel for at frelse [[anarkister]]ne Sacco og Vanzettis liv, <ref>{{Cite web |url=http://www.law.umkc.edu/faculty/projects/ftrials/saccov/saccov.htm |title=The Sacco and Vanzetti Trial<!-- Bot genereret titel --> |access-date=30. januar 2012 |archive-date= 5. august 2009 |archive-url=https://web.archive.org/web/20090805131729/http://www.law.umkc.edu/faculty/projects/ftrials/SaccoV/SaccoV.htm |url-status=dead }}</ref> blev han rasende. Han ville ikke have mere med den slags sager at gøre. <ref>Geert Mak: ''Europa'' (s. 26), forlaget Cappelen Damm, Oslo 2008, {{ISBN|978-82-02-27348-4}}</ref>
Historie