Angrebene på kongen og regeringsforanstaltningerne satte domstolene i bevægelse, men mange offentlige mænd våndede sig i stilhed under ''Corsarens'' spot, der føltes des mere, jo talentfuldere dens ætsende saft var blandet, og det var næppe mange oprigtige beklagelser, der blev Goldschmidt til del, da højesteret i juni 1843 gik til kernen af sagen, fejede stråmændene til side og dømte Goldschmidt "som formentlig redaktør og udgiver af ''Corsaren''" for fire beslaglagte artikler til seks gange fire dages fængsel på vand og brød foruden livsvarig censur og 200 rigsdalers mulkt. Goldschmidt erfarede dette udfald i [[Malmø]] på hjemrejsen fra studentermødet i [[Uppsala]]; han afsonede straffen under ret komfortable omstændigheder og med en så lempelig fortolkning af dommens ordlyd, at han endog havde ondt ved at opdrive en drik vand, da han en gang på grund af hovedpine ønskede en sådan. Efter den første gruppe af straffedage begav Goldschmidt sig lige fra fængslet til den italienske opera på hofteatret, hvor [[Carl Ploug]] og Jens Finsteen Giødwad ostentativt (udfordrende) rejste sig op og gave ham hånden, "ligesom for at vise, at Absolutismens Domme ikke plettede".
Jura Religion Erhvervsliv Journalistik Sikkerhed Kriminalitet