Job er en mand, der leder efter sit ''eschaton'', formålet med sin lidelse, hvad den skal tjene til. Hvorfor rammer ulykken de retfærdige? Hans skæbne – fra rigdom og sundhed til fattigdom og sygdom – har bragt ham i indre opbrud, i eksistentiel ''exodus'' (= udvandring). Job er et billede på folket Israel (et navn, der betyder "Kæmper-Med-Gud"). Han begynder som vanefrom mand (1:5), men bliver snart desperat "tilhænger af systemet" (1:21), inden han bliver "systemkritiker" og oppositionel, der hele vejen kun giver udtryk for uenighed, indtil han til allersidst bliver personligt troende (42:1-6) som følge af sit eget møde med Herren.
Jura Religion Retsvæsen Sprog