Whitefield var en enestående [[karisma]]tisk prædikant. Han havde en smuk og stærk stemme, og ved hjælp af rige dramatiske evner kunne han rive selv kritiske tilhørere med sig. En berømt skuespiller sagde, at Whitefield kunne udtale ordet ”Mesopotamien” , så tilhørerne kom til at græde. Han havde en usædvanlig evne til at tale til menneskers hjerter. Rå kulminearbejdere lyttede åndeløst, nærmest hypnotiseret, til hans ord, mens tårerne løb ned ad deres sværtede kinder.<ref>Hjalmar Holmquist og Jens Nørregaard: Kirkehistorie. Bind II. Den nye tid, s. 585-86.</ref><ref>Lorenz Bergman: Kirkehistorie, bind 2, s. 173.</ref>
Litteratur Religion