Forholdet mellem Sovjetunionen og Finland havde været anspændt. De to perioder med tvungen [[russificeringen af Finland|russificering]] ved århundredskiftet og minderne om den mislykkede sovjetiskstøttede finske borgerkrig foruden de to finske militærekspeditioner ([[Viena ekspeditionen]] i [[1918]] og [[Aunus ekspeditionen]] i [[1919]]), hvor finske frivillige havde forsøgt at erobre det russiske [[Østkarelen]], som aldrig havde været en del af det svensk-finske kongerige eller af Storhertugdømmet Finland, bidrog til at skabe en stærk gensidig mistro.
 
Stalin frygtede et angreb fra Tyskland, og med den sovjetisk-finske grænse blot 32 km fra
[[Sankt Petersborg|Leningrad]] ville finsk område være et udmærket springbræt for et angreb. I [[1932]] [[Den finsk-sovjetiske ikke-angrebspagt af 1932|underskrev Sovjetunionen en ikke-angrebspagt med Finland]], og pagten blev bekræftet i [[1934]], hvor den blev forlænget med 10 år. Sovjetunionen overtrådte imidlertid Tartu traktaten i [[1937]] ved at blokere for, at finske handelsskibe kunne sejle mellem [[Ladoga]]søen og [[Den Finske Bugt]].
Historie