I den græske musik forekom ved siden af den
[[Diatonisk skala|diatoniske]] og [[Kromatisk skala|kromatiske]] tonefølge den
såkaldte ''enharmoniske tonefølge'', i hvilken
{{nowrap begin}}[[tetrakord]]en<ref>{|
|-
|[[Fil:Tetrachord.jpg|150px]] || &nbsp; || [[:sv:Tetrakord|Tetrakord]]: en række af fire på hinanden følgende toner, grundlaget for grækernes tonesystem<br />(Salmonsen [https://runeberg.org/salmonsen/2/23/0301.html bd. 23, s. 293] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20150224170558/http://runeberg.org/salmonsen/2/23/0301.html |date=24. februar 2015 }} og [https://runeberg.org/salmonsen/2/10/0242.html bd. 10, s. 224] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20120419080208/http://runeberg.org/salmonsen/2/10/0242.html |date=19. april 2012 }}){{nowrap end}}
|}</ref>{{nowrap end}}
bestod af to fjerdedels tonetrin og en stor
[[terts]], for eksempel ''e fes f a—h ces c e''.
Musik