Allerede i 1189, kort tid efter kejser Frederiks død og inden Henrik var blevet bekendt med den, vendte Frederiks gamle fjende [[Henrik Løve]] tilbage fra eksil, i strid med en tidligere aftale med den nyligt afdøde kejser, og støttet af ærkebiskop [[Hartwig 2. af Bremen|Hartwig af Bremen]] bekrigede han i tiden herefter sine saksiske fjender. I november 1189 drog kong Henrik mod Sachsen for at konfrontere Henrik Løve, omend den sene årstid tvang ham til at afbryde sit felttog. Henrik erfarede kort efter at Vilhelm 2. af Sicilien var død, og at på grund af uroligheder og en mellemkomst ved den sicilianske vicekansler [[Matthæus af Salerno]] var [[Tancred af Lecce]] blevet valgt til siciliansk konge af et flertal af de sicilianske baroner. Dette valg var et klart brud på arveloven, der ellers gav forrang til Henrik og Constances krav på den sicilianske trone. Efter sin kroning havde Tancred hurtigt taget forbindelse til kurien, og hans udnævnelse menes at være sket med pavens fulde støtte.<ref>''Annales Casinenses'', 314</ref> Kroningen førte til kampe mellem Tancreds tilhængere og Staufer-venlige kræfter i [[Apulien]], sidstnævnte under ledelse af grev [[Roger af Andria]], og Henrik sendte i denne forbindelse sin marskal Henrik Testa til Italien for at støtte Roger.
Religion Biblioteks-_og_informationsvidenskab