=== Under Richard 3. og Henrik 7. ===
Edvard 4. døde pludselig i april 1483 og efterlod sin unge søn, [[Edvard 5. af England|Edvard]] som sin arving og hertugen af Gloucester som rigsforstander for den nye konge og landet. Selvom han var blevet indkaldt til parlamentet i januar 1483, er det usandsynligt, at Suffolk var til stede ved hoffet på dette tidspunkt. Han deltog heller ikke i den døde konges begravelse.<ref name=":2">Thomson, J.A.F., 'John De La Pole, Duke of Suffolk', ''Speculum'' 54 (1979), 532.</ref> I juli var den unge konge blevet erklæret illegitim. Suffolk var i [[Palace of Westminster|Westminster Hall]] den 26. juni 1483, da Gloucester gjorde krav på tronen, og han bar det kongelige [[scepter]] ved Richards kroning. Suffolks søn, jarlen af Lincoln, kan være blevet udnævnt til Richard 3.'s tronarving, efter at kongens egen søn, [[Edvard af Middleham, prins af Wales|Edvard af Middleham]] var død i 1484.<ref name=":0">{{Cite web|url=http://www.oxforddnb.com/view/article/22450|title=Pole, John de la, second duke of Suffolk (1442–1492)|last=Hicks|first=M.|date=2004|website=Oxford Dictionary of National Biography|publisher=Oxford University Press}}<cite class="citation web cs1" data-ve-ignore="true" id="CITEREFHicks2004">Hicks, M. (2004). [http://www.oxforddnb.com/view/article/22450 "Pole, John de la, second duke of Suffolk (1442–1492)"]. ''Oxford Dictionary of National Biography''. Oxford University Press.</cite></ref> Suffolk mistede dog embedet som konstabel for Wallingford og Chiltern Hundreds til Lovell. Faktisk synes Suffolk ikke at have været mere populær hos Richard, end han havde været hos Edvard. I december 1483 blev Suffolk indkaldt til parlamentet, der bekræftede Richard 3.'s ret til tronen, og det følgende år påtog han sig opgaver i både Norfolk og Suffolk, samt at tage en ledende rolle i retssagen, der dømte William Collingbourne 's forræderi. i London.
Historie