Grunden var nu lagt til en ny statsordning, men der var langt herfra til fuldførelsen. De ungarske lande protesterede og undlod helt at vælge medlemmer til rigsrådet, der således kun kom til at bestå af repræsentanter for de østrigske lande og indskrænkedes til at omfatte disses lovgivning. Partistriden i dette rigsråd blev imidlertid så hidsig mellem føderalismens og centraliseringens tilhængere, mellem klerikale og liberale, slaver og tyskere, Herrehus og Underhus, at kun yderst få praktiske resultater fremgik af den ny ordning — nævnes kan en frisindet presselov og en tålelig kommunallov. Udenrigspolitikken mislykkedes helt, regeringens holdning til den polske opstand bragte den Ruslands uvilje, afvisning af [[Napoleon 3.]]s forskellige råd til ordning af det umedgørlige Venetiens stilling fjernede den fra Frankrig, og forhåbningerne om, at Preussens upopulære politik skulle bane vej for Østrig som ledende magt i et samlet tysk rige slog fejl ved det fyrstemøde, som kejseren sammenkaldte i Frankfurt 1863. Følgen heraf var vel en tilnærmelse til Preussen, men kun en kortvarig, for efter, at Danmark ved [[krigen 1864]] og [[Freden i Wien (1864)|freden i Wien]] var blevet tvunget til at afstå [[Hertugdømmet Slesvig|Slesvig]], [[Hertugdømmet Holsten|Holsten]] og [[Hertugdømmet Lauenburg|Lauenburg]] til de to magter i Forening, blev disse uenige om byttet, og striden om førerskabet i Tyskland blussede da op igen.<ref name="Salm 892">[https://runeberg.org/salmonsen/2/25/0910.html Trier, s. 892]</ref>
Filosofi Historie Tidligere_riger,_stater,_protektorater,_kolonier_og_lande Foreninger Organisationer