{{Infoboks monark
|navn             = Geiserik
|valgsprog        = 
|billede          = Siliqua Vandals Honorius.jpg
|billedtekst      = Sølvmønt med Geiseriks portræt
|titel            = Konge
|land             = Vandalernes Rige ([[Nordafrika]] og øer i [[Middelhavet]])
|regeret          = [[428]] –<br />[[25. januar]] [[477]]
|forgænger        = [[Gunderik]]
|tronfølger       = [[Hunerik]]
|regent           = 
|regent-e         = 
|reg-type-e       = 
|ægtefælle        = 
|børn             = Hunerik, Genzon, Theodorik og en ukendt datter
|fulde navn       = 
|hus              = 
|far              = [[Godegisel]]
|mor              = 
|født             = ca. 389
|fødested         = nuværende [[Ungarn]]
|død              = [[25. januar]] [[477]]
|dødested         = [[Karthago]]
|begravet         = 
|gravsted         = 
|beskæftigelse    = [[Konge]]
|religion         = [[Arianer]]
}}
'''Geiserik''' var konge over [[vandalerne]] og [[alanerne]] fra 428 til sin død i 477. Han førte vandalerne og deres alanske forbundsfæller fra [[Spanien]] til [[Nordafrika]], hvor han grundlagde et kongerige, som bestod i omkring 100 år. Under hans ledelse erobrede vandalerne det meste af det romerske Nordafrika, og blev først anerkendt som ''[[foederati]]'' og efter yderligere sejre blev Geiserik af romerne tituleret som ''allieret konge og ven''. I 439 indtog han [[Karthago]], og fra denne magtbase udbyggede han sin flåde og plyndrede og gjorde erobringer i store dele af [[Middelhavsområdet]]. Mest opsigt vakte hans plyndring af Rom i 455. De to romerske riger gjorde flere forsøg på at generobre de tabte landområder, men Geiserik var hver gang i stand til at modstå angrebene. Efter hans død kom der mindre duelige regenter, og i 533 gik det vandalske kongerige under.
[[Fil:AD 0411 Iberia Partition DA.svg|thumb|left||upright=1.25|Opdelingen af den Iberiske halvø i 411 viser, hvor svækkede vandalerne var blevet i forhold til især alanerne. Alt dette blev ændret, da romere og visigoter gik til modangreb i 416.]]
== Vandalernes vej til Spanien ==
Vandalerne kendes fra romerske beretninger fra det 1. århundrede, og boede på det tidspunkt i det nuværende [[Polen]]. De delte sig senere i de silingske og de hasdingske vandaler, og sidstnævnte fik omkring år 180 den romerske kejsers tilladelse til at slå sig ned i det nuværende [[Ungarn]], hvor de boede i mere end 200 år, og hvor de blev et rytterfolk. Omkring år 400 kom de under pres af de fremrykkende [[hunner]], der også var ryttere, og som havde brug for hasdingernes græsningsområder ved [[Donau]]. Desuden havde hunnerne skubbet en stor [[Goterne|gotisk]] gruppe foran sig, og de bidrog også til presset på vandalerne. De hasdingske vandaler var på dette tidspunkt regeret af Geiseriks far, kong [[Godegisel]], og under hans ledelse brød hele folket op i 400 og drog over først Donau ind i [[Romerriget]], og senere nordpå mod [[Rhinen]]. De fulgtes med en stor gruppe [[alaner]] og med [[Svebere|svebiske]] [[quader]], og senere stødte en stor del af de silingske vandaler til. I forbindelse med, at det vestromerske riges stærke mand - [[Stilicho]] - havde udtyndet grænseforsvaret langs Rhinen, havde han truffet aftale med [[frankerne]] om, at de skulle deltage i forsvaret, og det gjorde de. Vandalerne tørnede sammen med frankerne i 406 og led store tab, og Godegisel faldt i slaget. Kun takket være alanernes indgriben blev frankerne trængt tilbage. De hasdingske vandaler valgte Geiseriks halvbror [[Gunderik]], der også var søn af Godegisel - og af hans anerkendte hustru - som ny konge. Gunderik førte de hasdingske vandaler gennem Gallien til Spanien, hvor de på grund af deres stærkt reducerede antal kun fik en lille del af landet ved opdelingen i 411.<ref>Jacobsen, side 41-62.</ref> I 416 gik vestromerne og deres visigotiske vasaller til modangreb, og alanerne og de silingske vandaler led så store tab, at de valgte at anerkende Gunderik som deres konge.<ref>Heather (2005), side 240-241.</ref> Vandalerne og deres alanske støtter drog efter et mislykket angreb på sveberne til den sydspanske provins Baetica, hvor det i første omgang lykkedes dem at holde stand mod et romersk angreb i 422.<ref>Jacobsen, side 66-67.</ref> I midten af 420'erne var det vestromerske rige kastet ud i interne magtkampe, men vandalerne var helt på det rene med, at som uindbudte bosættere inden for landets grænser, var det kun et spørgsmål om tid, før de ville stå over for nye romerske hære. Der var brug for en mere holdbar løsning.<ref>Heather (2005), side 266.</ref> Gunderik udnyttede den romerske handlingslammelse til at erobre byen [[Cartagena (Spanien)|Cartagena]] og med brug af lokale søfolk lykkedes det de ellers meget landbaserede vandaler at plyndre de [[Baleariske Øer]] i 425. Gunderik døde i 428. Han havde to mindreårige sønner, men de usikre tider krævede voksne regenter, så i stedet tilfaldt kongetitlen Geiserik, selv om den nye konges mor ikke havde været anerkendt som hustru til Godegisel.<ref name=autogeneret1>Heather (2005), side 266-267.</ref>
Historie