Plantevæksten på den sydlige del af øen slutter sig til Jesso og Manchuriet. Inden for kystens sandede strækninger, hvor [[rynket rose]] (''Rosa rugosa'') ofte danner krat, findes enge, hvis græstæppe oplives af mangfoldige [[staude]]r og buske: [[korktræ]] (''Phellodendron''), [[celaster]] (''Celastrus''), [[benved]] (''Euonymus''), [[hortensia]] (''Hydrangea'') m.fl.), hvortil kommer trægrupper og småskove af poppel, pil, elm og eg. Ved floderne vokser hyppig hestehov (''Petasites giganteus'') med mandshøje bladstilke. Længst mod syd afløses denne vegetation i en højde af 800 m o. h. af nåleskove. Ved en linje mellem Dui og Poronai’s munding når de ned til kysten. De almindeligste skovtræer er [[østsibirisk lærk]] (''Larix gmelinii''), [[Gran-slægten|gran]] (''Picea ajanensis''), [[sakhalinædelgran]] (''Abies sachalinensis'') og [[kamtjatkabirk]] (''Betula ermanii''). På åbne pletter danner en [[bambus]]art (''Arundinaria kurilensis'') ofte uigennemtrængelige tykninger. Over skovgrænsen følger krat af [[krybefyr]] (''Pinus pumila''). Længst mod nord findes skovgrænsen i ringe højde over havet. Mostæppet er i skovbunden ofte meget dybt, mange steder forsumper skoven og afløses af [[højmose]].
Historie Tidligere_riger,_stater,_protektorater,_kolonier_og_lande