'''Eduard Ivanovitj Totleben''',  ({{lang-ru|Эдуа́рд Ива́нович Тотле́бен}}, nogle gange [[Translitteration|translittereret]] som '''Todleben'''; 20. maj 1818 i [[Mitau]] i [[Guvernement Kurland]] – 1. juli 1884 i [[Bad Soden]] i [[Tyske Kejserrige]]) var en [[Tyskbaltere|tyskbaltisk]] [[Greve (rang)|greve]] og russisk ingeniørgeneral. Totleben uddannedes på ingeniørskolen i [[Sankt Petersborg]] i årene 1832—36, hvorpå han som underløjtnant indtrådte i ingeniørkorpset. I 1847—50 deltog han i kampene i [[Kaukasus]] og var her virksom ved flere belejringer. Som oberstløjtnant i general Schilder-Schuldners stab udmærkede han sig 1854 ved belejringen af [[Silistria]]; men den store berømmelse og sit højt ansete navn vandt han under forsvaret af [[Sevastopol]], hvor han med en enestående dygtighed og energi bragte byens sydfront i en sådan stand, at det lange og seje forsvar, der væsentligst blev ledet af ham, kunne føres. I juni 1855 såredes han og måtte af den grund indstille sin virksomhed foreløbig. Han udnævntes til generalløjtnant og generaladjudant hos kejseren samt i 1860 til direktør for krigsministeriets ingeniørdepartement og generalinspektør for ingeniørvæsenet; som sådan udfoldede han stor virksomhed ved forbedring af russiske fæstninger. Under [[Den russisk-tyrkiske krig (1877-1878)|den russisk-tyrkiske krig]] i 1877—78 blev han kaldt til krigsskuepladsen for at lede angrebsarbejderne mod [[Plevna]]. Efter hans dygtige virksomhed her ophøjedes han ved byens fald i [[Greve (rang)|grevestanden]]. Han fik senere ledelsen af [[indeslutning]]en af de bulgarske fæstninger og i april 1878 overkommandoen i [[Tyrkiet]]. I 1879 blev han generalguvernør i [[Odessa]] og året efter i [[Vilnius]]. Han har udgivet ''Défense de Sébastopol'' (Sankt Petersborg, 1864).
Titler Samfund