{{Infoboks Wikidata person 
| wikidata         = alle <!-- eller liste med ønskede feltnavne -->
| ingen_wikidata   = <!-- uønskede feltnavne, fx religion, politik, partner -->
| navn             = <!-- navnet øverst i infoboksen-->
| billede          = 
| billedtekst      = 
| billedstørrelse  = <!-- standard er 250x300px (max 250px bred og 300px høj) -->
| fødselsdato      = <!-- brug gerne {{dato og alder}} for nulevende -->
| fødested         = 
| dødsdato         = <!-- brug gerne {{dødsdato og alder}} -->
| dødssted         = 
| bopæl            = 
| hvilested        = 
| nationalitet     = <!-- fx: {{flagikon|Danmark}} Dansk -->
| beskæftigelse    = 
| politik          = <!-- politisk tilhørsforhold -->
| religion         = 
| forældre         = 
| ægtefælle        = <!-- brug gerne {{ægteskab}} -->
| partner          = 
| partnertype      = <!-- Vises som label til partner, fx Kæreste -->
| børn             = 
| kendtfor         = 
| hæder            = <!-- vises med label Udmærkelser -->
| hjemmeside       = 
| signatur         = 
}}
'''Julius Schnorr von Carolsfeld''' (født [[26. marts]] [[1794]] i [[Leipzig]], død [[24. maj]] [[1872]] i [[Dresden]]) var en tysk maler.
[[Fil:Julius Schnorr von Carolsfeld 002.jpg|thumb|''Brylluppet i Kana'', 1819]]
Julius var søn af maleren og radereren Veit Johann (Hans) Schnorr (1764—1841, direktør for Leipzig-Akademiet),. Efter kunstnerisk uddannelse under faren og på [[Wien Kunstakademi]] ([[Heinrich Friedrich Füger]]) tog Schnorr 1817 til [[Italien]]. I [[Rom]] sluttede han sig til [[Peter von Cornelius]], [[Friedrich Overbeck]] og deres kreds og til den ny kristeligromantiske og nazarenske kunstbevægelse (det store ''Brylluppet i Kana'' [1819], ''Jakob og Rachel'' med mere); 1820—26 optoges han af et større [[fresko]]arbejde: Udsmykningen af et værelse i [[Villa Massimo]] med 23 kompositioner efter [[Ludovico Ariosto]]s ''Rasende Roland''. Tilnærmelsen til [[nazarenerne]] blev dog for ham kun et gennemgangspunkt i udviklingen. Som han under ny-[[katolicisme]]n havde bevaret sin protestantiske tro, forstod han at bevare sin kunstneriske selvstændighed over for tidens strømninger. Ingen stor ånd, men fantasifuld, ærlig og alvorlig i sit arbejde blev han en kunstens justemilieu-mand. 1827 blev han professor ved [[Akademie der Bildenden Künste München|Münchens Akademi]]. Til slottet malede han a fresco en række Niebelungen-billeder færdiggjort i 1867, samt i [[Enkaustik|enkaustisk]] teknik kække og livfulde skildringer fra [[Karl den Store]]s, [[Frederik Barbarossa]]s og [[Rudolf af Habsburg]]s liv. 1846—71 virkede Schnorr som akademiprofessor og direktør for Galleriet i Dresden. Fra denne tid stammer arbejder som ''Kristus med Korset'' og ''Sigfrid’s Afsked med Chrimhild'', og en mængde illustrationsarbejder. Schnorr er måske betydeligst som illustrator; først og fremmest hans i træsnit vidtudbredte bibelillustrationer, endvidere tegningerne til den Cottaske pragtudgave af ''Der Niebelungen Not''; til [[Saint Paul's Cathedral]] i [[London]] udførte Schnorr en del [[Karton (tegning)|kartons]] til glasmalerier. Arbejder af Schnorr i mange tyske museer feks. i [[Maximilianeum]] i [[München]]: ''Luther i Worms''. En række på ca. 100 landskabelige naturstudier fra 1819—27 udgav Jordan 1878.
Historiemalere Maleri