Det andet var fællesskabets opløsning. I Pythagoras' levetid havde fællesskabet fået betydelig indflydelse, ikke kun i Kroton, men også i andre kolonier i [[Magna Graecia]]. De blev i den grad en politisk magtfaktor, at det vakte modvilje, og der begyndte at gå [[rygte]]r om, at de praktiserede [[trolddom]] og undergravede samfundet. Omkring 500 f.Kr. blev flere af lederne dræbt eller sendt i [[eksil]]. Fællesskabet kom dog på fode igen, men 450 f.Kr. blev de på ny angrebet. Denne gang blev deres hus både i Kroton og en række andre kolonier brændt ned, og mange dræbt. Dog dukkede der stadig nye pythagoræiske forbund op, også i selve [[Grækenland]]. Dermed tog deres lære også flere retninger. Senere pythagoræere var mere optaget af [[aritmetik]] end af geometri. <ref>Tollefsen, Syse og Nicolaisen: ''Tenkere og ideer'' (s. 44-45), forlaget Gyldendal, Oslo 2002, {{ISBN|82-417-0966-8}}</ref>
Filosofi