Faktisk havde en privat forening, [[Den frivillige Selvbeskatning til Forsvarets Fremme]], eller '''Fædrelandets Forsvar''', købte [[Garderhøj]] ved [[Jægersborg]] i [[1884]], hvor den for egne midler – men i samarbejde med forsvaret og regeringen – lod bygge [[Garderhøjfortet]] med alle [[panser]]konstruktioner og armering. Foreningen påbegyndte også [[Lyngby Fort]], men løb så tør for penge. Fortet kunne færdiggøres (dog uden armering), og foreningen kunne også anskaffe en grund til et fæstningsanlæg ved [[Maglebylille]], førend dens rolle i sagen var udspillet. I alt indsamlede denne forening ved frivillige bidrag over de næste 13 år næsten halvanden million kroner. Disse anlæg blev så ved gavebreve overdraget til staten, dog med den klausul, at Garderhøjfortet, når det engang gik ud af brug som befæstningsanlæg, skulle gives tilbage til foreningen.
[[Fil:Kvindekanon.gif|thumb|left|En "kvindekanon"]]
Fædrelandets Forsvar var ikke det første af den slags initiativer. I [[1882]]-85 indsamlede danske kvinder 80.000 kr., hvilket beløb [[8. januar]] 1885 blev overrakt kongen. Pengene skulle bruges til at indkøbe 8 korte 15&nbsp;cm stålkanoner fra den tyske stålgigant, [[Krupp|"Friedrich Krupp, Essen"]]. Kanonerne, der i den offentlige debat blev døbt "kvindekanonerne", blev opstillet ved Christiansholms Batteri og i [[1913]] flyttet til [[Tinghøj Batteri]].
Historie