I mellemtiden stod seks tyske infanteridivisioner klar til angreb. Først blev der sendt små grupper frem, som skulle undersøge det sønderskudte terræn og finde de steder, som ikke længere kunne forsvares, og det derfor var bedst at sætte angrebet ind imod. Disse [[stormtropper]] var som specialenhed trænet i at løbe og skyde, en teknik, som var blevet udviklet af kaptajn [[Willy Rohr]] i [[1915]] og beordret generelt indført af Falkenhayn. Stormtropperne angreb med opplantet bajonet og var udstyret med patronbælter med 90 skud og påhægtede sandsække med stavhåndgranater og gasmasker. Nogle bar [[flammekaster]]e, og nogle havde store pionerskovle, så de hurtigt kunne omdanne erobrede skyttegrave og stillinger til egne forsvarsværker. Desuden var de fleste af dem trænet i brug af fjendtlige våben, frem for alt maskingeværer og [[håndgranat]]er, så erobrede våben straks kunne tages i anvendelse. Spidserne på [[pikkelhue]]rne var blevet afmonteret, så de ikke kom til at sidde fast i pigtråden. Nogle få soldater var udstyret med stålhjelm model 1916, den hjelm som i tre årtier skulle blive symbol på tysk infanteri.
Historie