Kaarsberg blev [[student]] 1873, [[cand. med.]] 1880, [[Dr. med.]] 1889, og blev efter adskillig landpraksis [[Distriktslæge|distrikts-]] og senere [[amtslæge]] i [[Sorø]]. Kaarsberg var urolig af natur og en livfuld intelligens med en frisk selvstændighedstrang. Han skrev populære hygiejniske afhandlinger, blandt andet ''Vore Børn'' (1889). Dernæst skrev han, til dels under [[pseudonym]]et ''Hans Juul'', en række [[novelle]]r og [[fortælling]]er præget af en god iagttagelsessans og et veludviklet fortælletalent. Eksempelvis ''Daarlige Tider'', 1887; ''Mutterlillen'', 1889; ''Folkene paa Nakkebjerg'', 1895; ''Sort og Rødt'', 1898; ''Stort Vildt'' 1901; ''Prins Hafiz Rejse'', 1907; ''Vildt og Tæmmet'', 1915). Han var en ivrig friluftsmand — [[jæger]] og [[turist]] — og hentede ofre sine emner fra naturen og fremmede folkeslags liv. Udbyttet af sine rejser i civilisationens udkanter har kan læses i [[rejsebeskrivelse]]r og folkepsykologiske studier, blandt andre ''Gennem Stepperne'', 1891 og ''Nordens sidste Nomade'', 1897, der underholder ved livlige, friske skildringer og indeholder originale refleksioner over de såkaldte [[naturfolk]]s
[[degeneration]]. I 1921 udgav han sine ''[[Memoirer]]''.
Historie Organisationer Uddannelsesinstitutioner