Gejstligheden i Norden søgte at fremme brugen af forlovelsesring. Det var jo en skik, der var særlig for bortfæstning i kirke. Præsten skulle derfor gøre så meget ud deraf som muligt, indvie ringen, løfte den mod himmelen med bøn om velsignelse, bestænke den med [[vievand]] og sluttelig påsætte den i Faderens, Sønnens og den Helligånds navn. Den nordiske befolkning ydede dog modstand og af dobbelt grund. Dels var man lidet tilbøjelig til at lade trolovelsesring afløse fæstegaver, der jo netop ved deres værdi skulle udtrykke fæstemandens sindelag, og dette udtryktes ofte kun fattigt ved en ring, dels var ring ikke i Norden et vedtaget troskabstegn i forholdet mellem mand og kvinde. Troskab i kærlighed betegnedes fra ældgammel tid hos gotogermanerne enten ved en i fællesskab knyttet [[knude]] ([[engelsk (sprog)|engelsk]]: ''true-love knot'') eller ved, at en rund [[mønt]], helst af [[guld]], blev sønderbrudt, og hver af parterne beholdt sin halvdel deraf.
Samfund Samfundsvidenskab Mellemmenneskelige_forhold Antropologi