Han var søn af [[krigsråd]] og [[krigskommissær]] Emanuel Junge (1644-1692) og Bodil Sørensdatter Hjort, blev [[1701]] [[hofjunker]], studerede [[1702]] i [[Oxford]], blev [[1710]] [[kancelliråd]] og stabssekretær hos den kommanderende [[general]] og udnævntes [[1720]] til den vigtige post som deputeret i Landetatens Generalkommissariat, i hvilken stilling han forblev til sin død. [[1713]] blev han [[justitsråd]], i [[1724]] [[etatsråd]], i [[1731]] [[konferensråd]]. [[1715]]-[[1735|35]] voterede han i [[Højesteret]] og [[1731]]-[[1734|34]] som surnumerært medlem af højesteretskommissionerne. [[6. april]] 1731 blev han efter ansøgning adlet med navnet de Junge. Han ejede en tid hovedgårdene [[Sonnerupgård]] og [[Skullerupholm]], men solgte dem efterhånden begge, rimeligvis tvunget dertil, da han, medens han var i Generalkommissariatet, ses stadig at have kæmpet med pekuniære vanskeligheder. [[1723]] valgtes han til hovedparticipant i [[Det vestindisk-guineiske Kompagni]] og 1727 til direktør i samme. Severin de Junge døde 1757 og er begravet i [[Vor Frue Kirke (København)|Vor Frue Kirke]].
Historie