I december [[1724]] ophævedes den norske matrikelkommission uden at have nået sit mål, da der var rejst en stærk uvilje imod den påtænkte omregulering af matrikelvæsenet. For Hojer blev sagen dog ikke uden betydning, ikke blot fordi han havde fået lejlighed til at lægge sin forretningsdygtighed for dagen og var blevet godt kendt med norske forhold, men også fordi han var kommet i nøje forbindelse med indflydelsesrige mænd, særlig [[overhofmarskal]] og [[Præses (overhoved)|præses]] i [[Kommercekollegiet]] [[Christian von Holstein|Christian Frederik von Holstein]] og [[biskop]] [[Bartholomæus Deichman]] i [[Oslo|Christiania]]. Da Hojer, vistnok efter den sidstnævntes forslag, blev udset til at indtræde som sekretær i "den gehejme kommission", som nedsattes, samtidig med at den ovennævnte matrikelkommission opløstes, med det hverv at undersøge, hvorvidt flere højtstående embedsmænd, som rygtet gik, havde taget imod bestikkelse, var han dog så forstandig at frabede sig dette odiøse hverv. Imidlertid var han ikke ledig. Hans store historiske arbejde, der stadig skred fremad, var dog ikke sysselsættelse nok for ham. Rig på reformideer, som han var, indgav han fra tid til anden til regeringen forskellige forslag, som vel ikke alle var af lige værd, men som dog viste, hvor varmt han interesserede sig for statens og samfundets vel, og hvor nøje han var inde i mangfoldige offentlige forhold. Regeringen gjorde da også brug af hans indsigt. Med forbigåelse af mindre vigtige sager kan således nævnes, at Hojer i oktober [[1726]] beordredes til at indtræde i en [[Kommission (politik)|kommission]], der skulle undersøge det [[Ostindiske Kompagni]]s tilstand og udsigter. Kort efter blev han medlem af en møntkommission og udnævntes samtidig til justitsråd. Da han havde syslet en del med handelsspørgsmål og navnlig interesserede sig for den danske stats frigørelse for [[Hamborg]]s handelsoverherredømme, var det ham uden tvivl kært [[1729]] at blive udnævnt til kommitteret i [[Politi- og Kommercekollegiet]]. Omtrent samtidig fik han et længe næret ønske opfyldt, idet han beskikkedes til [[adjungere]]t og [[succedere]]nde [[bibliotekar]] ved Det Kongelige Bibliotek (formanden døde [[27. juni]] [[1730]]), en opgave, som i høj grad interesserede ham, hvorfor han også i den korte tid, han havde dette hverv, viste stor iver for bogsamlingens ordning og fremvækst.
Personbillede_savnes Titler Samfund Historie