Inden for [[filosofi]]en i 1900-tallet trådte [[Martin Heidegger]] frem som kritiker af renæssancehumanismen, som han beskyldte for at have fremlagt en idé om ''humanitas''<ref group="note" name="humanitas" /> der ikke var dækkende for menneskets væsen (ty. ...die das Wesen des Menschen nicht erfasse).<ref>Ernesto Grassi: ''Einführung in die humanistische Philosophie'', 2. Auflage, Darmstadt 1991, s. 17f.</ref>
I modsætning hertil trak [[Ernst Cassirer]] en åndshistorisk udviklingslinje fra renæssancen til [[Immanuel Kant|Kant]] (†1804) som kulminationen på [[Oplysningen|oplysningstiden]], hvor kultur skulle forstås som et middel til selvbefrielse og udvikling af en fri personlighed.<ref>Ernst Cassirer: ''Das Erkenntnisproblem in der Philosophie und Wissenschaft der neueren Zeit'', bind 1, 1906, s. 73 ff. ([http://www.archive.org/details/daserkenntnispro01cassuoft online]); Ernst Cassirer: ''Individuum und Kosmos in der Philosophie der Renaissance'', 1927. – Sml. Massimo Ferrari: ''Ernst Cassirer: Stationen einer philosophischen Biographie'', Hamburg 2003, s. 2.</ref>
Filosofi