McClellans modstand mod frigivelse af slaverne forøgede presset på ham, da han fik bitter kritik fra radikale Republikanere i regeringen.<ref>Sears, ''Young Napoleon'', pp. 98–99.</ref> Han anså slaveri for at være en institution, der var anerkendt i [[Den amerikanske forfatning]], og dermed berettiget til føderal beskyttelse hvor end den fandtes. Hans bøger efter krigen var typiske for mange nordstatsfolk: "Jeg medgiver, at jeg har en fordom til fordel for min egen race, og jeg kan ikke lide lugten af hverken gedebukke eller negre". Men i november 1861 skrev han til sin kone: "Jeg vil, hvis jeg vinder, kaste mit sværd i vægtskålen for at gennemtvinge en forbedring af forholdene for disse stakkels sorte". Han skrev senere, at hvis det havde været hans opgave at opstille fredsbetingelser, ville han have insisteret på en gradvis frigivelse af slaverne, med respekt for både slaverne og slaveejernes rettigheder, som led i enhver løsning. Men han gjorde ingen hemmelighed af sin modstand mod de radikale Republikanere. Han skrev til Ellen: "Jeg vil ikke kæmpe for modstanderne af slaveri". Dette gav ham et åbenlyst handicap, da mange politikere i regeringen troede, at han forsøgte at gennemføre oppositionens politik.<ref>Sears, ''Young Napoleon'', pp. 116–17.</ref>
Titler Politik Politiske_embeder