Lige efter kl. 17 var alting parat langs den allierede front. Marlboroughs to linjer af kavaleri var nu rykket frem foran hertugens kamplinje med to understøttende linjer af infanteri bag dem. [[Jean-Philippe-Eugène de Mérode-Westerloo|Mérode-Westerloo]] forsøgte at frigøre noget af det franske infanteri, som var stuvet sammen i Blenheim, men Clérambault beordrede tropperne tilbage ind i landsbyen. Det franske kavaleri satte igen ind mod den forreste linje – Lumleys englændere og skotter på de allieredes venstre fløj og Hompeschs hollandske og tyske eskadroner på den allierede højrefløj. Tallards eskadroner, som savnede infanteristøtte, var trætte og udslidte, men fik alligevel presset de allieredes forreste linje tilbage til deres infanteristøtte. Da slaget stadig ikke var afgjort, måtte Marlborough give en reprimande til en af sine kavaleriofficerer, som forsøgte af forlade slagmarken: "Sir, De tager fejl, fjendens linjer ligger i den retning… "<ref name=falkner86 /> Nu, på ordre fra hertugen, blev den anden linje under von Bulow og greven af Ost-Friese beordret frem ,og da de stødte frem i centrum, lykkedes det endelig for de allierede at slå Tallards trætte kavaleri på flugt. Med kavaleriet på vild flugt kæmpede de resterende ni franske infanteribataljoner med desperat mod, mens de forsøgte at danne kvadrater,<ref name=falkner86 /> men det var håbløst. De franske bataljoner blev løbet over ende af oberst Bloods nærkampsartilleri og ild fra delinger. Mérode-Westerloo skrev senere: "[De] døde alle hvor de stod, placeret ude på den åbne slette uden støtte fra nogen."<ref name=falkner86 />
Historie