Det evige Edikt ophævedes, og den unge Vilhelm III udnævntes både til statholder og krigsherre i Unionen. Den [[4. august]] nedlagde de Witt sit embede. Samtidig blev hans broder, Cornelis de Witt (født [[1623]]), myrdet [[1672]], løgnagtig beskyldt for at ville snigmyrde Vilhelm III. Cornelis de Witt blev lagt på pinebænken, men hævdede sin uskyldighed.
Dommerne, der hverken kunne dødsdømme eller frikende ham, dømte ham til landflygtighed. Det var i [[Haag]], at Cornelis de Witt sad fængslet. Herhen var de Witt rejst for at hjælpe sin broder; men da han [[20. august]] 1672, samme dag som dommen faldt, besøgte sin broder i fængslet, brød pøbelen, der rasende fordrede Cornelis dødsdømt, ind i fængslet og myrdede begge brødrene, hvis lig de ligefrem flængede i stykker. Generalstaterne fordrede morderne straffede; men Vilhelm III lod dem gå fri eller belønnede dem.
Historie