Under kong Alboin invaderede langobarderne i [[568]] Italien gennem [[Isonzo]]. Med dem fulgte en del andre germanske og andre stammer. Mest bemærkelsesværdigt 20.000 [[Sakserne|saksere]], som hovedsageligt holdt sig et stykke vej fra langobardernes hovedstyrke, indtil det kom til uenighed om deres ret til ikke at lade sig absorbere. Det førte til, at de trak sig tilbage nord for [[Alperne]] i [[573]]. Det var snarere en folkevandring end en invasion. Langobarderne marcherede med alt deres gods, husdyr og hele familie. Historikeren [[Jörg Jarnut]] har estimeret det samlede mængde mennesker, der migrerede, til at være mellem 100.000 og 150.000<ref>''Storia dei Longobardi'', s. 30</ref>. Om end andre har sat antallet betydeligt højere, til ikke under 350.000<ref>Paolo Possenti i ''Le radici degli italiani'' anslår 36 [[Fara (langobarder)|fare]] (enheder) på cirka 10.000 personer hver, foruden de 20.000 saksere og andre. </ref>.
Historie