Ung, som han var, krævedes der [[visdom]] for at stå i de vanskeligheder, som mødte ham i denne overgangstid. Der ses imidlertid ikke andet, end at han i de mange og ofte ubehagelige stridigheder vidste at opretholde sin myndighed og bevare sin sagtmodighed, og under alt dette var han altid ivrig til at fremme, hvad der kunde tjene til [[menighed]]ernes vel. Han var en af de i videnskabelig henseende bedst udrustede blandt den norske [[Kirke (institution)|kirkes]] [[biskop]]per, men den praktiske interesse har dog været overvejende hos ham.
 
Dette ses af forhandlingerne ved det provstemøde, han holdt [[1668]], og af de 5 interessante [[visitats]]beretninger fra begyndelsen af hans episkopat. Han indrettede en kopibog, hvori så vel hans breve til præsterne som, hvad disse skrev til biskoppen, er opbevarede, og det er en lykke, at denne bog reddedes under den store brand [[1702]], der borttog hans samlinger til stiftets præstehistorie efter [[reformationen]] med hans [[bibliotek]] og mange andre skatte. Han har åbenbart været anlagt på det historiske, og hans mange og vidtløftige [[brev]]e er velskrevne og indholdsrige.
Personbillede_savnes Historie