Anarkistisk tankegang dukker først op igen hos den franske mystiker [[Amalrich]] fra [[Bène]] (ved [[Chartres]]) og det af ham stiftede samfund, "Den hellige ånds brødre og søstre", som i begyndelsen af det 13. århundrede med udgangspunkt i den mest radikale subjektivisme proklamerer en på individets absolutte magtfuldkommenhed baseret anarkisme i helt panteistisk ånd.<ref name="Salm 695"/> Lignende religiøs-anarkistiske retninger fandt i de følgende århundreder en ikke ringe udbredelse i Sydtyskland, [[Schweiz]] og [[Böhmen]] og fik i begyndelsen af det 16. århundrede sit kraftigste udslag i forskellige sekter af "gendøbere", som i Kristus så forkynderen af frihed for enhver lovtvang, som benægtede menneskenes afhængighed af hverandre og erklærede fællesskab i kvinder og ejendom som den eneste, en sand kristen, værdige tilstand. Hele denne middelalderlige, vildt fanatiske, religiøse anarkisme savnede ethvert spor af rationel tænkning eller logisk opbygning og synes nærmest at være en frugt af forhungrede sværmeres hallucinationer.<ref name="Salm 695"/>
Filosofi