Cornelis van Haarlem kom i lære hos [[Pieter Pietersz den ældre]] i [[Amsterdam]], tog 17 år gammel til [[Frankrig]], opholdt sig i [[Antwerpen]], hvor [[Gillis Coignet]] blev hans lærer, og vendte derefter tilbage til Haarlem, hvor han malede et skyttegildebillede (1583, [[Frans Hals Museum]] i [[Haarlem]]). Her oprettede han sammen med [[Karel van Mander I|Karel van Mander]] et malerakademi i 1587, hvor der maledes efter levende model og efter antikkerne. I hans store, maniererte, stærkt overlæssede Billeder, af historisk, [[mytologi]]sk eller bibelsk indhold, spiller den nøgne figur, duelig gjort, men af grove og ikke synderlig tiltalende former, en fremtrædende rolle. Hans billeder, der til tider kan indeholde friske småtræk grebne ud af livet, nød, udførte som de var efter den "italienske maner", samtidens beundring. Malerier af Cornelis van Haarlem ses bl.a. i Haarlem, Haag (''Gudebilledie'' m. m.), [[Dresden]] (''Venus, Bacchus og Ceres''), [[Stockholm]], [[Gavnø|Gavnø-Samlingen]] og [[København]], hvor [[Statens Museum for Kunst]] ejer hans ''Allegori på livets korthed'' fra. 1617 og ''Titanernes fald'' fra 1588-1590.
Maleri