Tsaren blev kirkens overhoved, hvorved der ikke kunne være en patriark ved hans side. Forvaltningen af kirkegods og økonomi blev fuldstændig underlagt statslige myndigheder, mens styrelsen af de øvrige kirkelige anliggender blev overladt til et gejstligt kollegium, bestående af biskopper og højere gejstlige ''[[Den allerhelligste regerende Synode.]]'' Synoden var dog i realiteten et statsorgan og det var først med tsarens samtykke at synodens beslutninger blev gældende. Synoden blev godkendt af de gamle ortodokse kirker som en kirkelig institution, der kanonisk havde samme rettigheder og beføjelser som en patriark.{{sfn|Christensen|2008|p=72}}
Titler Samfund Historie