En del af den fænomenologiske psykologi har sin oprindelse i den tyske [[Perception (psykologi)|perceptionspsykologi]]<ref>Jacobsen 2007</ref>[[Perception (psykologi)|.]] Her lægges der især vægt på at beskrive menneskets sanseoplevelser, som fx synsoplevelser. En betydningsfuld eksponent var [[Carl Stumpf]]. Hans fænomenologiske studier rettede sig ikke mindst mod oplevelsen af [[Tone|toner]], hvilket blev afsæt for hans tonepsykologi<ref>Stumpf 2019</ref><ref>Stumpf 2012</ref>. Han skelnede mellem mentale funktioner og fænomener, hvor fænomener som toner, farver og billeder enten blev oplevet som sensoriske eller imaginære. Han lavede en bred vifte af undersøgelser af de fænomenologiske karakteristika ved forskellige instrumenters lyde, betingelserne for melodier og toners konsonans og dissonans. Stumpfs elever [[Kurt Koffka]], [[Max Wertheimer]] og [[Wolfgang Köhler]] grundlagde [[Gestaltpsykologi|gestaltpsykologien]].
Psykologi