Han var søn af gårdejer i Rinkenæs og tingskriver i [[Lundtoft Herred]] Hans Jepsen (8. august 1761 - 17. februar 1837) og Ingeborg født Thaysen (30. januar 1772 - 4. april 1830). Efter at have overtaget sin fædrenegård blev han [[1827]] adjungeret faderen i dennes embede og udnævntes [[1837]] efter hans død til tingskriver. [[1841]] valgtes han til stænderdeputeret for 5. landvalgdistrikt og var i samlingerne [[1842]], [[1844]] og [[1846]] et trofast medlem af det danske mindretal. [[1848]] måtte han forlade sit embede og blev i maj [[1849]] konstitueret som tingskriver i [[Nordborg]], overtog i efteråret [[1850]] atter sit embede i Lundtoft Herred og var i nogen tid tillige konstitueret som tingskriver i [[Nybøl Herred]]. [[1856]] udnævntes han til [[kancelliråd]]. [[1864]] var han flere gange arresteret af preusserne, blev i april suspenderet af de fremmede civilkommissærer og efter [[Freden i Wien (1864)|freden]] afskediget af den danske regering. [[1868]] solgte han sin gård, som i mindst 200 år var gået i arv i hans slægt fra fader til søn, og flyttede til [[København]].
Historie