En konsul fra den britiske regeringsmagt fik titlen "konge og høvding i Centralafrika" i 1883, og i 1891 etablerede briterne [[Britisk Centralafrika|Protektoratet Britisk Centralafrika]]<ref>F Axelson, (1967). Portugal and the Scramble for Africa, pp. 182–3, 198–200. Johannesburg, Witwatersrand University Press.</ref> som inden 1907 fik navnet [[Nyasaland]]-protektoratet<ref name="CA">Murphy, ''Central Africa'', p. xxvii</ref> (''Nyasa'' er [[Wayao|yao]]-ordet for «indsø»). Briterne fortsatte med at have kontrollen i den første halvdel af 1900-tallet, men denne periode blev præget af et antal mislykkede malawiske forsøg på at skaffe sig uafhængighed. En voksende [[Europa|europæisk]] og [[USA|amerikansk]]-uddannet afrikansk elite blev stadig mere højlydt og politisk aktive, først gennem foreninger, og så gennem [[Nyasaland African Congress]] (NAC) efter 1944.<ref>Murphy, ''Central Africa'', s. 28</ref>
Politik