I 1917 blev det aktuelt med omfattende byggerier i [[Sørenga]], [[Loenga]] og [[Gamlebyen]] i Oslo i forbindelse med udvidelsen af [[Østfoldbanen]] til dobbeltspor. Det var kendt fra tidligere, at der var mange spor af bygninger fra det gamle Oslo i dette området, men der var ingen ekspertise indenfor middelalderens arkæologi i Norge på det tidspunkt. I stedet havde man hidtil ladet arkitekter i deres egenskab af bygningskyndige om at dokumentere spor af huse og bygninger, som man stødte på ved forskellige større byggerier. Som yngste arkitekt på NSB Arkitektkontor var det Fischer, der fik til opgave at dokumentere fund af bygninger ved de forestående arbejder. I marts 1917 stod Fischer så ude i Gamlebyen og skulle tage sig af noget, der skulle vise at blive en af landets mest omfattende arkæologiske opgaver. Han havde så godt som ingen erfaring indenfor området og måtte lære sig det, alt efter hvad arbejdet bød på. Efterhånden udviklede han sig at blive arkæolog, og han blev med tiden grundlæggeren af norsk middelalderarkæologi.
Historie