== Senere krige ==
Montecuccoli var nu hofkrigsråd i [[Wien]] indtil [[1657]] og anvendtes i denne periode til diplomatiske sendelser til [[Sverige]] og [[England]]. 1657 kæmpede han i [[Polen]] for kong Kasimir. [[1658]] udnævntes han til [[feltmarskal]] og sendtes til Danmark [[Karl Gustav-krigene|for at bekæmpe svenskerne]], der fordreves fra [[Jylland]] og [[Fyn]], hvornæst Montecuccoli erobrede Pommern. [[1660]] fik Montecuccoli overkommandoen mod de i [[Siebenbürgen]] indrykkede [[Det Osmanniske Rige|tyrkere]], som han forjog, men forskellige forviklinger bevirkede, at han [[1663]] nedlagde kommandoen. [[1664]], da forholdene forværredes, kom Montecuccoli igen i spidsen for hæren og vandt den glimrende [[Slaget ved Sankt Gotthard (1664)|sejr]] ved [[Sankt Gotthard]]. [[1672]] og [[1675]] førte han hæren mod franskmændene og viste sig som en jævnbyrdig modstander for [[Henri de La Tour d'Auvergne, vicomte de Turenne|Turenne]] og [[Ludvig 2. af Bourbon-Condé|Condé]]. Montecuccoli afsluttede sin lange militære løbebane med belejringen af [[Philippsburg]], men hans helbred var så nedbrudt, at han måtte nedlægge kommandoen. Han henlevede resten af sit liv ved kejserhoffet, sysselsat med militære arbejder.
Historie Kultur