=== Napoli ===
Allerede kong [[Robert af Anjou]] (1309-1343) havde ladet sig influere af Petrarca til at forbedre uddannelsesmulighederne og skabt et bibliotek, men først Alfonso V af Aragonien (~ [[Alfonso 1. af Napoli]], ''den storsindede'', [[Italiensk (sprog)|it.]] 'il Magnanimo', 1442-1458) – en af de betydeligste mæcener blandt de daværende fyrster i Italien – gav plads for humanismen i Napoli.<ref>Til historieskrivningens rolle ved hoffet i Neapel/Napoli se Bruno Figliuolo: "Die humanistische Historiographie in Neapel und ihr Einfluß auf Europa (1450-1550)". I: Johannes Helmrath o.a. (udg.) : ''Diffusion des Humanismus'', Göttingen 2002, s. 77-98.</ref>
Han tilbød humanister, der havde været upopulære andre steder ved deres dristige og udfordrende optræden, en mulighed for beskæftigelse i sit kongerige. Blandt hans yndlinge var [[Lorenzo Valla]], som midlertidigt boede i kongeriget Napoli og under Alfonsos beskyttelse kunne rette heftige angreb mod præster og klostervæsen.
Valla gennemførte der sin mest berømte videnskabelige præstation: Han afslørede som en middelalderlig forfalskning den gave som [[Konstantin den Store]] skulle have givet til pave [[Pave Sylvester 1.|Sylvester I]]. Det var et slag for pavedømmet og en triumf for humanistisk filologi og bekvemt for kong Alfonso, som lå i strid med paven. I Napoli skrev Valla ''Elegantiarum linguae Latinae libri sex'' ([[Dansk (sprog)|da.]] omtrent: "Seks bøger om det latinske sprogs elegance"), en grundlæggende stilhåndbog for at skabe normer for humanistisk brug af latin, hvor han detaljeret beskrev fordelene ved det latinske sprog.
Også Antonio Beccadelli, der i kirkelige kredse havde gjort sig hadet på grund af sin for samtiden sensationelle erotiske poesi, fik lov til at være aktiv i Napoli. Omkring ham dannede der sig en løs kreds af humanister, der i ordets bredeste forstand omtales som "Akademiet i Napoli".<ref>Til humanismen i Napoli se Mario Santoro: "Humanism in Naples". I: Albert Rabil (udg.) : ''Renaissance Humanism. Foundations, Forms, and Legacy'', bd. 1, Philadelphia 1988, s. 296-331.</ref>
Filosofi