Han flyttede til København, hvor han i årene [[1866]]-[[1890]] var distriktslæge på [[Christianshavn]], et af Københavns fattigste kvarterer, og desuden læge ved [[Vartov]] og [[Abel Cathrines Stiftelse]] [[1869]]-[[1895]]. Han tog straks fat på at kæmpe for reformer af sundhedsvæsenet og for en styrket offentlig indsats for bedre [[hygiejne]]. [[Sygekasse]]sagen beskæftigede han sig meget med, vandt [[1867]] en af [[Finansministeriet]] udlovet pris for en afhandling om syge- og alderdomsforsørgelseskassers nytte og vigtighed og udgav den under titlen ''Arbejderforeninger til gjensidig Hjælp''.
Historie Ledere