Mao fik en lav løn, og han boede i et lille værelse med syv andre Hunan-studerende, men han mente at Beijings skønhed gav "levende kompensation".<ref>{{harvnb|Schram|1966|p=48}}; {{harvnb|Pantsov|Levine|2012|pp=57–58}}.</ref> På universitetet blev Mao ofte ydmyget af andre studerende som følge af hans landlige Hunan-accent og lave position. Han sluttede sig til universitetets filosofi- og journalismesamfund og gik til forelæsninger og seminarer med bl.a. [[Chen Duxiu]], [[Hu Shi]] og [[Qian Xuantong]].<ref>{{harvnb|Schram|1966|p=48}}; {{harvnb|Pantsov|Levine|2012|pp=62, 66}}.</ref> Maos tid i Beijing sluttede i foråret 1919, hvor han rejste til [[Shanghai]] med sine venner, der var på vej til at rejse til [[Frankrig]].<ref>{{harvnb|Schram|1966|pp=50–52}}; {{harvnb|Pantsov|Levine|2012|p=66}}.</ref> Han vendte ikke tilbage til Shaoshan, hvor hans moder var dødeligt syg. Hun døde i oktober 1919, og hendes mand døde i januar 1920.<ref>{{harvnb|Pantsov|Levine|2012|pp=66–67}}.</ref>
Religion