Mens Europa forberedte sig på krig, opfattede libyske nationalister hjemme og i eksil at den bedste mulighed for frigørelse fra kolonial overhøjhed lå i at Italien led nederlag i en større konflikt. En sådan mulighed syntes at fremkomme, da Italien invaderede [[Etiopien]] i 1935, men Mussolinis trods over for [[Folkeforbundet]] og Storbritanniens og Frankrigs svage reaktioner dæmpede libyernes håb midlertidigt. Planerne for frigørelse genoptoges dog, da krigen brød ud i Europa i september 1939. Libyens politiske ledere mødtes i [[Alexandria]] i [[Egypten]] i oktober for at løse tidligere meningsforskelle for den fremtidige enigheds skyld. Idris godkendtes som leder for den nationalistiske sag af tripolitanier såvel som cyrenaiker, med forbeholdet at skulle udse en rådgivende komité med repræsentanter fra begge regioner for at bistå ham. Forskellene mellem de to grupper var dog for dybe og langvarige for at komitéen skulle fungere vel.<ref name="WWII">[https://archive.today/20121212023805/lcweb2.loc.gov/cgi-bin/query2/r?frd/cstdy:@field(DOCID+ly0032) Library of Congress Country Studies - Libya - WORLD WAR II AND INDEPENDENCE]</ref>
Historie Tidligere_riger,_stater,_protektorater,_kolonier_og_lande