Allerede i [[oktober]] 1096 lykkedes kejser Alexios i at overtale korsfarerne til at krydse [[Bosporus]] over til [[Lilleasien]]. Der forlod han dem uden større forsyninger eller retledning. De drog i retning [[Nikæa]], men [[21. oktober]] blev de angrebet af [[Seldsjukker|seldsjuk]]-[[sultan]]en Kiliq Arslans kamptrænede styrker. De døde lå i bunker, blandt dem Walter Sans Avoir, og Albert af Aachen skrev, at det var en rimelig straf for overgrebene mod [[jøder]].<ref>Phillips, Jonathan: ''Holy warriors'' (s. 8)</ref> Peter Eremit undslap; han døde først 8. juli [[1115]] i sit hjemland. I eftertid beklagede han sig højlydt over, at det var de faldnes manglende tro, der var årsag til, at Gud lod dem mislykkes i at nå frem til Jesu grav.<ref>Jensen, Kurt Villads: ''Korstogene'' (s. 9-14), </ref>
Religion