'''Udvalget for Naturfredning''' var et lobbyudvalg der fra 1905 skulle agere for beskyttelse af naturen i Danmark. Udvalget blev nedsat i maj 1905 af [[Dansk Naturhistorisk Forening]], [[Dansk Botanisk Forening]] og [[Dansk Geologisk Forening]]. Inspiration til arbejdet kom fra den tyske naturfredningspionér [[Hugo Conwentz]], der under stor pressebevågenhed havde holdt et foredrag i [[København]] i april 1905. Hver forening udpegede én repræsentant; første formand blev [[Eugen Warming]] fra [[Dansk Botanisk Forening]]. Udvalgets grundopgave var at arbejde for fredning af "sjældne og ejendommelige dyr og planter og andre naturmindesmærker, hvis eksistens trues af kulturen eller på anden måde"<ref>Prytz, Signe (1984) Warming – botaniker og rejsende. Lynge, Bogan. 197 pp. {{ISBN|87-7466-066-7}}</ref>. Blandt andet skulle udvalgte eksempler på hver naturtype fredes, ikke mindst for at sikre [[naturvidenskab]]en studieobjekter. Opgaven var ikke generelt at modvirke landbrugets, skovbrugets osv. udnyttelse af naturgrundlaget<ref>Hansen, Kjeld (2008) Det tabte land. Gads Forlag, København {{ISBN|978-87-12-04373-7}}</ref>. Grundsynspunktet bag udvalget lå langt fra den senere [[Danmarks Naturfredningsforening]]s (stiftet 1911) standpunkt om fredning af [[æstetik|æstetiske]] grunde og for at sikre befolkningen adgang til strand og skov, især [[Øresund]]skysten og [[Dyrehaven]]. Mod slutningen af 1920'erne kom det til strid mellem to af medlemmerne, [[August Mentz]] og [[Carl Wesenberg-Lund]], om hvor meget man skulle bøje af for nyttesynet og for eller imod moralsk støtte til [[Danmarks Naturfredningsforening]]. Begge medlemmerne valgte at udtræde og i 1931 blev det sidste møde holdt (Hansen 2008). [[Carl Wesenberg-Lund|Wesenberg-Lund]] blev samme år formand for [[Danmarks Naturfredningsforening]]s eget videnskabelig udvalg.
Historie Naturbeskyttelse