==Etymologi==
Ordet ’marmor’ stammer fra det græske μάρμαρον (mármaron),<ref name=autogeneret1>[http://www.pberseus.tufts.edu/hopper/text?doc=Perseus%3Atext%3A1999.04.0057%3Aentry%3Dma%2Frmaron μάρμαρον]{{Dødt link|date=juli 2022 |bot=InternetArchiveBot |fix-attempted=yes }}, Henry George Liddell, Robert Scott, ''A Greek–English Lexicon'', on Perseus Digital Library</ref> fra μάρμαρος (mármaros), "krystallinsk sten, skinnende sten",<ref name=autogeneret1 /><ref>[http://www.perseus.tufts.edu/hopper/text?doc=Perseus%3Atext%3A1999.04.0057%3Aentry%3Dma%2Frmaros μάρμαρος], Henry George Liddell, Robert Scott, ''A Greek–English Lexicon'', on Perseus Digital Library</ref><ref>[http://www.askoxford.com/concise_oed/marble?view=uk Marble, Compact Oxford English Dictionary] {{Webarchive|url=https://web.archive.org/web/20211213124514/https://www.oxforddictionaries.com/?view=uk |date=13. december 2021 }}. Askoxford.com. Retrieved on 2011-09-30.</ref> og måske fra verbet μαρμαίρω (marmaírō), "at skinne”. R. S. P. Beekes har foreslået, at der sandsynligvis også findes en førgræsk oprindelse.<ref>[[Robert S. P. Beekes|R. S. P. Beekes]], ''Etymological Dictionary of Greek'', Brill, 2009, p. 907.</ref>
Det engelske ord marmoreal betyder "marmor-lignende." En række sprog følger den græske oprindelse, herunder det franske marbre, det persiske og irske ''marmar'', det spanske ''mármol'', italienske ''marmo'', portugisiske ''mármore'', walisiske, slovenske, tyske, norske, danske og svenske ''marmor'', finske ''marmori'', rumænske ''marmură'', polske ''marmur'', hollandske ''marmer'', kurdiske og tyrkiske ''mermer'', tjekkiske ''mramor'', og russiske ''мрáмор (mramor)''. På ungarsk kaldes det ''márvány''.
Geologi Naturvidenskab