I februar 1945 gav fyrst [[Fumimaro Konoe]] kejser Hirohito et memorandum, hvor han analyserede situationen, og fortalte ham, at hvis krigen fortsatte, kunne den kejserlige familie måske være i større fare som følge af en intern revolution end som følge af et nederlag.<ref>Bix, 488–489.</ref> Ifølge den øverste kammerherre [[Hisanori Fujita]]s dagbog søgte kejseren et afgørende slag (''tennōzan'') og svarede, at det ikke var tidspunktet at søge fred "med mindre vi opnår endnu en militær sejr".<ref>{{cite book|author=Michael J. Hogan|title=Hiroshima in History and Memory|url=http://books.google.com/books?id=ptgudYEFOM0C&pg=PA86|date=29. marts 1996|publisher=Cambridge University Press|page=86}}</ref> Ligeledes i februar skrev Japans traktatdivision om de allieredes politik overfor Japan vedrørende "betingelsesløs overgivelse, besættelse, afvæbning, afmilitarisering, demokratiske reformer, retsforfølgelse af krigsforbrydere og kejserens status."<ref>Hasegawa, 39.</ref> Tvungen afmilitarisering, allieret afstraffelse af japanske krigsforbrydere og især besættelse og afsættelse af kejseren var ikke acceptable betingelser for den japanske ledelse.<ref>Hasegawa, 39, 68.</ref><ref>Frank, 291.</ref>
Historie