Menneskesprog har de lingvistiske egenskaber [[produktivitet (lingvistik)|produktivitet]] og [[Displacement (lingvistik)|''displacement'']], og afhænger fuldstændigt af sociale konventioner og indlæring. Deres komplekse struktur muliggør en langt bredere vifte af udtryk end noget kendt system af [[dyrs kommunikation]]. Sprog menes at have oprindelse i, da tidlige [[abemenneske]]r gradvist begyndte at ændre deres primat-kommunikationssystemer, udviklede [[indlevelsesevne]] (ofte kaldet ''Theory of Mind'') og en delt [[intentionalitet]].<ref>{{harvcoltxt|Tomasello|1996}}</ref><ref name="Hauser 2002">{{harvcoltxt|Hauser|Chomsky|Fitch|2002}}</ref> Denne udvikling tænkes at være sket samtidigt med en forøgelse af hjernevolumen, og mange lingvister anser sprogets strukturer for at være udviklet til specifikke kommunikative og sociale funktioner. Sprog bearbejdes i mange dele af [[menneskehjernen|hjernen]], men især i [[Brocas område|Brocas]] og [[Wernickes område]]. Mennesker [[sproglig udvikling|udvikler]] sproget gennem social interaktion i den tidlige barndom, og børn taler normalt flydende, når de er tre år gamle. Brugen af sprog er dybt forankret i menneskers [[kultur]], og derfor har det udover sin strengt kommunikative anvendelse mange sociale og kulturelle betydninger som en indikator på [[Identitet (socialvidenskab)|identitet]], [[social stratificering]] og til [[social pleje]] og [[underholdning]].
Sprog