Under Wang Mangs turbulente styre mistede Han kontrol over [[Tarimbækkenet]], som erobredes af det nordlige Xiongnu år [[63]] og anvende som en base for at invadere Hans [[Hexikorridoren]] i [[Gansu]].<ref>Yü (1986), s. 413–414.</ref> [[Dou Gu]] (død år [[88]]) besejrede det nordlige Xiongnu i [[slaget ved Yiwulu]] år [[73]], og fordrev dem fra [[Turpan]] og jagede dem så langt som til [[Barkol]] i Kinas nordvestlige del, inden man etablerede en garnison i [[Kumul]].<ref>Yü (1986), s. 414–415.</ref> Efter, at de vestlige regioners general [[Chen Mu]] blev myrdet år [[75]] af Xiongnus allierede i [[Karasahr]] og [[Kucha]] blev garnisonen i Kumul trukket tilbage.<ref>Yü (1986), s. 414–415; de Crespigny (2007), s. 73.</ref> I [[slaget ved Ikh Bayan]] år [[89]] besejrede [[Dou Xian]] (død år [[92]]) de nordlige Xiongnu, som efterfølgende trak sig tilbage til [[Altaj (bjergkæde)|Altajbjergene]].<ref>Yü (1986), s. 414–415; de Crespigny (2007), s. 171.</ref> Efter, at de nordlige Xiongnu flygtede ind i [[Ili]]flodens dal år [[91]], okkuperede de nomadiske [[Xianbei]]erne området fra kongeriget [[Buyeo]] i [[Manchuriet]] til Ilifloden af [[Wusun]]folket.<ref>Yü (1986), s. 405 samt 443–444.</ref> Xianbei nåede sit højdepunkt under Tanshihuai (檀石槐) (d. [[180]]), som konsekvent besejrede kinesiske hære. Tanshihuais konføderation opløstes dog efter hans død.<ref>Yü (1986), s. 444–446.</ref>
Kultur