Han var søn af Rasmus Bornholm (født o. 1727), som var gift 2. gang med Margrethe Erichsdatter. Han var forpagter af [[Sæbygård (Volstrup Sogn)|Sæbygård]] ([[Vendsyssel]]), ejer af herregården [[Gærumgård]] (ved [[Frederikshavn]]) og tillige forpagter af [[Terndrup Mølle]] i [[Lyngby Sogn (Rebild Kommune)|Lyngby Sogn]]. Blev bevilliget [[kaperbrev]] under [[Napoleonskrigene|Englandskrigen]] [[1807]]-[[1814|14]] og deltog i denne som skipper tillige med 17 besætningsmedlemmer med skibet ''Syllas Tender'', efter dette var blevet armeret og klargjort til kamp. I forbitrelse over englændernes [[Københavns bombardement|overfald]] på [[København]] i 1807 og røveriet af den danske flåde henvendte han sig til admiralitetet og stillet sig til disposition med skib og besætning i den modstand mod englænderne i den såkaldte Lille Krig – bedre kendt som [[Kanonbådskrigen]] – som var indledt med regeringens velsignelse; ikke mindst for at skaffe penge til staten og udbedre fattigdommen blandt de berørte sømandsfamilier. Kaperiet blev legaliseret, og ''"Reglement for Kaperfarten og Prisernes lovlige Paadømmelse"'' blev vedtaget og trådte i kraft samme år 1807.
Historie