Den unge Lönnroth slog allerede som 24-årig sit navn fast som historiker med afhandlingen ''Sverige och Kalmarunionen 1397–1457'', Göteborg [[1934]] (optrykt [[1969]]). I bogen præsenterer han en tolkning af [[kroningsdokumentet]] og [[unionsbrevet]], de to aktstykker fra [[Kalmarmødet]] [[1397]], der blev grundlaget for praktisk taget al senere forskning i [[Kalmarunionen]]s politiske historie: Kroningsdokumentet og unionsbrevet er udtryk for henholdsvis [[regimen regale og regimen politicum|''regimen regale'' og ''regimen politicum'']]. Og i forlængelse deraf var det naturligt for Lönnroth at drage den slutning, at kroningsbrevet udtrykker [[konge]]magtens unionsprogram, mens unionsbrevet er udtryk for [[aristokrati]]ets. Og da kroningsbrevet var det dokument, der fik den retsgyldige form, var Kalmarmødet i 1397 en sejr for kongemagten over de nordiske rigers aristokrati.
Universiteter Undervisning