Endelig overvejede Driesch hvad, begrebet [[Gud (monoteistisk)|Gud]] som det ultimative grundlag for alle virkelighedens love egentlig dækker over. Han opstillede fire påviste muligheder:
# Gud har intet væsen men skaber sig et væsen,
# Gud er kun som den netop eksisterende virkelighedsfase,
# Gud stiller virkelighedsfaserne ved siden af sig,
# Alle virkelige enkeltheder følger af Guds væsen.
Verden fremtræder som en række modsætninger: [[ånd]] og [[Stof (fysik)|materie]], levende og dødt, [[sundhed]] og [[sygdom]], erkendelse og [[overtro|vildfarelse]], godt og ondt, der ikke kan bortforklares og i sidste ende er forskellige udtryk for en fundamental [[dualisme]], der eksisterer mellem ''det'' virkelige, som er helhedsbestemt, og ''det'' virkelige, som ikke er helhedsbestemt. Denne modsætnings dybeste årsager unddrager sig den menneskelige bevidsthed men udelukker en monistisk verden, hvor alt er i fuldkommen orden. "Vor erkendelses grænse er forsåvidt vores viljes begyndelse".<ref>Jørgensen, s. 326</ref>
Filosofi