Anton von Werner begyndte sin karriere i året [[1857]] som lærling, før han i [[1860]] begyndte at studere ved Berlins [[Akademie der Künste]]. For at samle flere indtryk rejste han i [[1862]] til akademiet i [[Karlsruhe]] for at fortsætte uddannelsen der. I [[1870]] eskalerede konflikten mellem Frankrig og Preussen, og Anton von Werner deltog som soldat i den [[tysk-franske krig]], 27 år gammel. Samme år mødte han første gang kronprins [[Frederik 3. af Preussen|Friedrich Wilhelm]]. Da han kom tilbage fra felten i [[1871]] drog han tilbage til Berlin, hvor han boede i [[Lützowstraße]] 31. I [[1874]] flyttede han til en villa i [[Potsdamer Straße]] 113, og havde da allerede en etableret position som maler og var forholdsvis velstående. I [[1875]] blev han direktør for [[Königliche Hochschule der bildende Künste]]. Samme år åbnede han et nyt atelier i Karlsbad 21. Han blev generalkommisær for den tyske afdeling i verdensudstillingen i [[1895]] og senere også formand for Berlins kunstnerforening. Hans æresgrav befinder sig på den gamle Zwölf-Apostel-Kirchhof i [[Berlin-Schöneberg]].
Maleri