Rasende over forsinkelsen slog Wirth Hackenholts ukrainske medhjælper 11-12 gange i ansigtet med sin pisk – han havde også pisket en jødinde i 40-årsalderen i ansigtet for at jage hende ind i gaskammeret. Gerstein stod med stopur; to timer og 49 minutter forløb, før dieselmotoren kom i gang. Så længe måtte fangerne, seks på hver kvadratmeter, stående på hinandens fødder, vente på døden. Efter endnu 25 minutter så Gerstein, at mange var døde; kammeret blev oplyst et øjeblik, inden det igen blev mørkt. Efter 32 minutter var alle døde. Gerstein syntes, de lignende blålige marmorstatuer, tilsvinet af blod og afføring – så tæt sammentrængt, at arbejdskommandoen måtte stikke kroge i munden på de døde, som derefter blev trukket fra hinanden og smidt med flaksende lemmer ud på rampen. Det hastede – der stod en ny last jøder i "slangen" og ventede på deres tur. Lig med [[guld]]tænder blev sendt til venstre, lig uden guldtænder til højre. Tandlæger hamrede guldet ud. Andre arbejdere spredte de dødes ben og udvidede analmuskel og skede for at se efter værdigenstande. "''I midten stod Wirth, i sit rette element, og viste mig en dåse fuld af tænder mens han sagde: "Se selv vægten af alt det guld! Det her er bare fra i går og i forgårs. Du kan ikke forestille dig, hvad vi finder hver dag – [[dollars]], [[diamant]]er, guld. Du kan selv se!''" En ny last jøder blev tvunget ind i de tømte, men stinkende kamre. Hele tiden lød lystig [[musik]]; opstillet foran bygningen stod lejrens lille [[orkester]]. Lederen for arbejdskommandoen var en tidligere [[kaptajn (militær)|kaptajn]] i den [[Østrig-Ungarn|østrigsk-ungarske]] hær, belønnet med [[jernkors]]et i [[første verdenskrig]]; nu [[violinist]] i en dødslejr, hvor luften var tyk af stank og [[fluer]].
Filosofi Historie Foreninger Organisationer