Thaulow tog [[medicinsk embedseksamen]] 1864 og var i de følgende år dels konstitueret som [[Sjøforsvaret|marine]][[læge]], dels praktiserende læge på forskellige steder i Norge (1867-1872 i [[Grimstad]]). Efteråret 1881–efteråret 1883 var han konstitueret som direktør for [[Rikshospitalet|Rigshospitalet]] og forestod som sådan indflytningen i dets nye bygninger. I 1877 var Thaulow blevet korpslæge i [[Bergen]]ske [[Brigade]] og udnævntes 1883 til [[generalkirurg]] og chef for [[Norske hær|arméens]] lægekorps, fra 1888 med titel og rang af [[generalmajor]], 1901 af [[generalløjtnant]]. Som generalkirurg forestod han gennemførelsen af organisationen af hærens [[sanitetsvæsen]]. I 1889 udnævntes han til sanitetsgeneral og chef for sanitetsvæsenet, fra 1892 tillige til chef for marinens sanitet. Han fik afsked 1909. Thaulow foretog hyppige rejser i udlandet, navnlig som deltager i internationale lægekongresser. Under den [[spansk-amerikanske krig]] 1898 besøgte han med offentligt [[stipendium]] [[De forenede Stater]] for at studere sanitetsvæsen og deltog i ekspeditionen til [[Kuba]]. Han var teknisk delegeret for Norge til at bistå den [[diplomati]]ske repræsentant på den internationale [[fredskonference]] i [[Haag]] 1899. I det kommunale liv deltog han som medlem af Kristiania Repræsentantskab 1881-1896; i [[Norges Forsvarsforening]] har han indtaget en fremskudt plads. Thaulow har indlagt sig megen fortjeneste af det norske militære sanitetsvæsen, hvis materiel og organisation han med stor administrativ evne har bragt op til en fuldt moderne højde. Som formand i det norske Røde Kors virkede han for uddannelse af [[sygeplejerske]]r i krig og fred.
Historie