[[Fil:MaryRose-conservation2.jpg|thumb|170px|alt=En diagonal del af et træskib set fra stævnen, mens den oversprøjtes med en klar væske fra et sprinklersystem. På resterne af hoveddækket ses en person i en sort beskyttelsesdragt af plastik og gul hjelm|''Mary Rose'' oversprøjtes med PEG ved anlægget i Portsmouth.]]
Konserveringen af selve skibet var den mest komplicerede del af projektet. [[Heritage Lottery Fund]] donerede 4,8 millioner pund i 2002 for at arbejdet med konserveringen skulle kunne foregå efter planen, og en tilsvarende sum doneredes fra myndighederne i byen Portsmouth og [[Hampshire County]].<ref>Childs (2007), s. 204–5.</ref> Det var af praktiske grunde ikke muligt at forsegle hele skroget i plast før den passive forvaring. For at det ikke skulle tørre ud, blev det regelmæssigt oversprøjtet med filtreret vand fra et lukket kredsløb, som holdt en temperatur på 2-5 grader Celsius.<ref>Jones (2003), s. 40–41.</ref> Hvis træ, som har været under vand i flere hundrede år, tørrer ud uden at blive behandlet først, sker der en omfattende krympning (20–50 procent), der betyder kraftig deformering og dannelse af revner, når vandet fordamper fra træets celler. Stoffet [[polyethenglykol]] (PEG) havde tidligere været anvendt til at behandle såkaldt arkæologisk træ i 1980'erne ved konserveringen af det svenske ''Vasa''. PEG sprøjtes over skibet i flere år, så det trænger ind i træet og gradvis erstatter vandet i cellerne. Årene med PEG-behandling efterfølges af en lang periode med kontrolleret lufttørring.
Historie Arkæologi