Stephansen sendtes [[1739]]-[[1742|42]] til [[England]] for at studere; efter sin hjemkomst var han hvert år indtil [[1749]] udkommanderet. [[1750]] ansattes han som [[ekvipage]]- og [[Takkelage|takkelmester]] ved den nyoprettede flådestation i [[Norge]], [[Frederiksværn]], året derpå tillige som [[kommandant]] på det derværende [[kastel]]. Efter sin tilbagekomst til Danmark [[1756]] var han i en årrække skibschef i de udrustede [[eskadre]]r. [[1758]], da han med [[fregat]]ten ''Dokken'' skulle overføre tropper fra Norge til [[Jylland]], havde han det uheld at sætte skibet på grund ud for [[Sæby]]. [[1765]] fik han som deltager i [[Christian Conrad Danneskiold-Laurvig]]s kendte forsøg på at bortføre jomfru [[Mette Marie Rose]] en irettesættelse. [[1771]] sendtes han som chef for [[orlogsskib]]et ''Sejeren'' til [[Middelhavet]] sammen med et andet orlogsskib og et såkaldt "Presentskib" til [[Dejen]] af [[Algier]]. For at varetage [[koffardi]]fartens interesser blev han på denne station i 2 år. Stephansen var herefter ikke oftere udkommanderet, derimod anvendtes han i sin øvrige funktionstid dels som medlem af, dels som [[Præses (overhoved)|præses]] for en mængde [[Krigsret (militær)|krigsretter]] i sager, der i dette tidsrum påførtes forskellige søofficerer, af hvilke de mest kendte navne er [[Peter Schiønning]] og [[Jacob Arenfeldt (1723-1788)|Jacob Arenfeldt]], sidstnævnte for hans forhold i [[Båhus Len]] med en [[galej]]flotille [[1788]]. Stephansen døde 13. juli 1791.
Personbillede_savnes Historie