* [[Britisk idealisme]] I slutningen af 1900-tallet genoplives Hegels tanker i den [[Britisk idealisme|britiske idealisme]]. Hovedskikkelserne er [[Thomas Hill Green|T. H. Green]] (1836–1882), [[F.H. Bradley]] (1846–1924), og [[Bernard Bosanquet (philosopher)|Bernard Bosanquet]] (1848–1923). De efterfulgtes af [[J. M. E. McTaggart]] (1866–1925), [[Harold Joachim|H. H. Joachim]] (1868–1938), og [[John Henry Muirhead|J. H. Muirhead]] (1855–1940). Den sidste væsenslige filosof i denne tradition var [[Geoffrey Reginald Gilchrist Mure|G. R. G. Mure]] (1893–1979). [[G. E. Moore]] og [[Bertrand Russell]] startede [[analytisk filosofi]] som modreaktion til den tidlige britiske idealisme.<ref>. Russell skev senere i "My Mental Development" at "with a sense of escaping from prison, we allowed ourselves to think that grass is green, that the sun and stars would exist if no one was aware of them ..."—Russell B, (1944) "My Mental Development", i Schilpp, Paul Arthur: ''The Philosophy of Bertrand Russell'', New York: Tudor, 1951, pp 3–20.</ref>
Filosofi Historie