Tychonius blev [[sognepræst]] i [[Skive]] 1702 og [[stiftsprovst]] i [[Viborg]] 1727. Han var en belæst mand og samlede sig et stort [[bibliotek]], som dog to gange brændte for ham. I 1730 udgav han ''Den augsburgske Bekjendelses Historie'' ved 200-årsfesten for [[Augsburgerbekendelsen]], hvilken fest faldt sammen med indvielsen af den genopførte [[Viborg Domkirke]], og han skrev også andre bøger, ligesom han jævnlig tog del i [[teologi]]ske og praktisk-kirkelige forhandlinger. Tychonius kæmpede ivrig for at få et [[universitet]] oprettet i Viborg. Som [[poet]] optrådte han også, og mange anså ham for en stor digter, men hans vers var gennemgående meget tarvelige, svulstige og forskruede. Han kolliderede med [[Holberg]], som tog ham under behandling i [[satire]]n ''Den jydske Fejde'' og atter [[ironi]]serede over ham i ''Jacob von Thybo'', hvis magister Stygotius fra først af havde fået navnet Tychonius. Tychonius prædikede ofte og gerne, og en tid lang var han modeprædikant og samlede store skarer om sig, men hans tale savnede kraft, og da han tilmed angreb [[pietismen]], svandt hans menighed efterhånden ind. Som menneske var Tychonius heller ikke absolut sympatetisk. Mod slutningen af sit liv oplevede han mange skuffelser og megen sygdom.
Personbillede_savnes Historie