== Motiver ==
Et af de mest gennemgående motiver i den nordiske ikonografi helt tilbage fra germansk jernalder er dyr og dyrelignende figurer. Hedeager foreslår at dyrene i den nordiske kunst skal forstås i sammenhæng [[sejd]]ritualer og kommunikation med den anden verden. Hun påpeger, at det var en udbredt opfattelse, at dyr var i stand til at bevæge sig mellem denne verden og den transcendente. Derfor optrådte dyr som både hjælpeånder og [[fylgje]]r, og vha. [[hamskifte]] var det muligt for guderne, at rejse til andre verdener. Disse opfattelser byggede på [[Shamanisme|shamanistiske]] traditioner, der også kendes fra [[Samisk religion]].<ref name=hedeager136 /> I jernalderen var de oftest fremstillede dyr vilddyr og fugle, der spiste døde mennesker og dyr, f.eks. [[ulv]]e, [[ravn]]e, [[ørn]]e og [[slange]]r; aggressive planteædere som [[hest]]e og [[svane]]r. Derimod var der en påfaldende mangel på [[Tyr (kvæg)|tyre]], hvis man sammenligner de øvrige europæiske kulturer.<ref name=petersen58 /> Fra [[romersk jernalder]] kender vi også flere eksempler på kæmpende [[Svin|orner]], mens mange heste er afbildet på en måde, så de kan tolkes som døde eller døende. I den meget stiliserede nordiske billedstil er ulve svære at skelne fra [[bjørne]] og [[hund]]e. I den yngre mytologi er ulven det dyr, der oftest optræder, mens bjørnen er langt mere sjælden.<ref>Petersen (2004) s. 68-69</ref> I vikingetiden blev mange af de nævnte dyr stadig brugt i motiver, f.eks. kæmpede nordboerne under [[Ravnen|ravnebanneret]], og vi ved, at Svaner var knyttet til [[valkyrie]]r, der blev også kaldt ’svanmeyja’,<ref>Petersen (2004) s. 61-64</ref> mens [[vildsvin]] repræsenterer regeneration, jf. [[Særimner|svinet]] i [[Valhal]]la, der mætter [[einhejer]]ne.<ref>Kolstrup (1990) s. 195</ref>. I sen vikingetid begyndte der også at dukke billeder om af påfugle, der var et kristent symbol for genopstandelse.<ref>Petersen (2004) s. 64</ref>
Kunst Religion Kultur