Soldaterne måtte ofte bære gasmasker i timevis og klare sig i dagevis uden mad. Tørsten drev mange til at drikke forurenet regnvand fra granathuller – eller sågar deres egen urin. Både de franske og de tyske soldater gruede for at blive sat ind ved Verdun. De kaldte slagmarken for en "blodpumpe", en "knoglemølle" eller simpelthen "helvede". Når det regnede, blev kampområdet til en muddergrav, hvilket stærkt vanskeliggjorde troppernes fremrykning. Hver dag blev mudderet dybere. Hele området var fyldt med granathuller. Stadig stærkere hestespand måtte indsættes for at kunne flytte en enkelt kanon. Disse hestespand led særligt store tab under beskydningen. Op mod 7.000 heste skal være omkommet på en enkelt dag. Forterne ved Verdun fik en særlig betydning, idet de gav tropperne beskyttelse og muliggjorde førstehjælp for de sårede. Også her var der katastrofale hygiejniske forhold. Den militære ledelse på begge sider var fuldt ud klar, over hvilke lidelser soldaterne måtte udholde, men det fik ingen konsekvenser.
Historie