Mynster betragtede han allerede i sin ungdom med ærbødighed, men han fandt heller ikke hos ham den enhed af tro og [[erkendelse]], den spekulative interesse, han søgte. Det var først, da han senere trådte i personligt forhold til ham, at han følte sig dybt og inderlig knyttet til ham. Han beundrede i Mynster den etiserede personlighed, den besindige, harmoniske individualitet, den høje dannelse og det dybe etiske og psykologiske blik. Han så op til ham som prædikant og sjælesørger, og han erklærer hans ''betragtninger'' for det betydeligste opbyggelsesskrift, der i det [[1800-tallet|19. århundrede]] fremkom i den [[protestantisme|protestantiske]] kristenhed. Han sympatiserede i det hele og store med hans konservative holdning, både i kirkestyrelsen og over for tidens almindelige strømninger.
Litteratur Historie Lister_over_personer Videnskab Organisationer Uddannelsesinstitutioner