Den konservative [[José María Plácido Caamaño]] var der efter præsident frem til 1888. Han fortsatte med at være en mægtig person under det lovligt valgte progressive parti ''Partido Progresistas'' præsidenter, som fulgte efter ham, [[Antonio Flores Jijón]] og [[Luis Cordero Crespo]]. Flores, som var søn af [[Juan José Flores]], forsøgte at indføre [[progressivisme]] som et kompromis mellem [[liberalisme]] og [[konservatisme]]. Det progressive program indebar støtte til den romersk-katolske kirke, en lovlig regering samt en ende på diktatur og militært styre, men til trods for, at hverken Caamaño, Flores eller Cordero formåede at mindske den voksende fjendtlighed mellem konservative og liberale, kendetegnedes deres præsidentperioder for største delen ved politisk stabilitet og økonomisk vækst. Den økonomiske fremgang beroede dog mere på de internationale vilkår for kakaoeksporten end på regeringens politik.<ref name="conservatism"/>
Historie