Tasso er ubetinget den italienske poesis største navn i 2. halvdel af 16. århundrede, og et af den italienske litteraturs allerypperste, og hans person og sørgelige skæbne, hvorom eftertiden modtog legendarisk udsmykkede beretninger næsten allerede fra hans samtidige, har altid 
interesseret medfølende, især romantisk anlagte sind og indbudt til digterisk behandling. Endog forstandsmennesket [[Goldoni]] har skrevet et 
[[skuespil]] ''Torquato Tasso''; men det er [[Goethe]]s fornemme og tankerige drama med samme titel, der må betragtes som den ypperste 
digtning over emnet. Hele kærlighedsintrigen er legendarisk; siden er at nævne [[Byron]]s digt ''Lament of Taaso''; [[Ingemann]]s drama ''Tassos befrielse'' er fra 1819. Komponister er også blevne inspirerede af Tassos liv og værker: [[Liszt]] til en [[symfonisk digt]]ning, [[Benjamin Godard]] til et [[Koncert (begivenhed)|koncert]][[oratorium]], [[N.W. Gade]] til ''Korsfarerne''. Når Tasso har fået en fremtrædende plads i [[verdenslitteraturen]], skyldes det i første række hans store nationale kunstepos ''[[Gerusalemme liberata]]'', oprindelig kaldet ''Goffredo''. I 20 sange, hvis enkelte strofer er [[ottave rime]] som [[Ludovico Ariosto|Ariostos]], omhandler dette [[heltedigt]] korsfarernes tog til den [[hellige grav]]s befrielse, under [[Gotfred af Bouillon]]s anførsel; det begynder i korstogets sjette år, har til hovedemne selve [[Jerusalem|den hellige stads]] [[belejring]] afsluttet med erobringen, men desuden skildres en del sidebegivenheder, som dog alle står i forbindelse med den egentlige fortælling. Det overnaturlige er her taget i brug, helvedsmagternes forsøg på at hindre kristenhærens fremtrængen, idet troldkvinden Armida frister den italienske helt Rinaldo, uden hvem staden ikke kan erobres, til at glemme kampen i hendes arme, indtil Gud standser hendes færd og bringer Rinaldo tilbage til hæren, der allerede er ved at opløses. Også [[Tancred af Taranto|Tancredos]] kærlighed til skjoldmøen Clorinda, som han uden at genkende dræber i [[tvekamp]], og den blide Erminias ubesvarede forelskelse i den samme helt er vigtige episoder i digtets handling. ''Gerusalemme liberatas'' anlæg er i høj grad overvejet og digtets formelle fortrin store; [[Virgil]] og Ariosto er kendelig Tassos mønstre, og medens han måler sig med den første i komposition og beskrivelser, tager han kampen op med den anden i henseende til ridderlig tone og sanselig glød. Af sit eget giver han det melankolsk-lyriske drag og den klassisk elegante, metriske behandling af sit skønne modersmål, med nogen tilbøjelighed til maniererthed. Digtet gav straks ved sin fremkomst anledning til en tåbelig og ubetimelig litterær polemik, idet man gav sig til at sammenligne det og ''[[Orlando furioso]]'', og [[Crusca-akademiet]] tog parti mod Tasso. ''Gerusalemme liberatas'' 1. udgave (Venedig 1580) var ufuldstændig og fejlfuld, udkommet uden forfatters tilladelse ligesom en del følgende; Ferrara-udgaven 1581 og Mantova-udgaven 1584 danner imidlertid hæderlige undtagelser; siden haves mangfoldige, af de nyeste bør fremhæves [[Severino Ferrari]]s ([[Firenze]] 1890) og [[Angelo Solerti]]s (sammesteds 1895). Oversættelse i de fleste europæiske sprog: på [[Tysk (sprog)|tysk]] ved [[Johann Diederich Gries|Gries]] (1. udgave 1800), [[Karl Streckfuss|Streckfuss]] (1822) og [[Friedrich Martin Duttenhofer|Duttenhofer]] (1840), på [[Fransk (sprog)|fransk]] af blandt andre [[Pierre Marie Louis Baour-Lormian|Baour-Lormian]] (bedste udgave 1819) og [[Philippon de la Madeleine]] (1841), på [[Engelsk (sprog)|engelsk]] blandt andet af [[Leigh Hunt|Hunt]] (1819) og [[Jeremiah Holmes Wiffen|Wiffen]] (1825), på [[Svensk (sprog)|svensk]] af [[C.A. Kullberg]] (1860), på [[Dansk (sprog)|dansk]] af [[Christine Daugaard]] (1884, forkortet). Plaget af inkvisitorer og forkætrings- og helvedsprædikanter omarbejdede den arme digter mod slutningen af sit liv sit epos, der i den nye skikkelse kaldtes ''Gerusalemme conquistata'' (Rom 1593), men med god grund aldrig har slået an. Tasso er desuden forfatter til en [[tragedie]] ''Torrismondo''. Som en stor lyriker, navnlig erotisk, viser han sig i sine ''Rime'' (Venedig 1562, 1581, 1583, 1585-87 og flere udgaver); en del af disse er henvendte til hans ungdomselskede Lucrezia Bendidio. ''Opere minori in versi'' er udgivne af Solerti ([[Bologna]] 1891 ff.). Men Tasso er tillige en udmærket [[prosa]]skribent, både [[brev]]forfatter (''Lettere familiari'', [[Bergamo]] 1588, supplerende samlinger i 17. århundrede, samlet udgave ved [[Cesare Guasti]], Firenze 1853—55) og forfatter af dialoger og lignende filosofiske og æstetiske skrifter (udgivne af Guasti: ''Dialoghi'', Firenze 1858—59, og ''Prose diverse'', sammesteds 1875). En stor samlet udgave af Tassos værker besørgedes i 33 bind af [[Giovanni Rosini]] ([[Pisa]] 1821—32).
Filosofi