Mindstegrænsen for landsbyer var tre gårde, men langt de fleste landsbyer havde dog flere. Af 617 landsbyer på Fyn i 1682 havde 236 3-7 gårde, 206 havde 8-15 gårde, 122 havde 16-24 gårde, og 53 havde 25-60 gårde.<ref>Erland Porsmose 1987, s. 16</ref> Tilsvarende uligheder gjorde sig gældende med hensyn til hartkornsansættelsen. Det kan imidlertid fastslås, at ved værdiansættelsen af landsbyer ved opmålingen til matriklen [[1688]] udviste landets østlige egne (øerne bortset fra [[Nordøstsjælland]] og visse dele af [[Sydfyn]] og [[Vestfyn]] samt [[Østjylland]] i et bælte fra [[Kolding]] til [[Rougsø]]) de højeste hartkornsansættelser for de samlede landsbyer fulgt af [[Salling (landsdel)|Salling]], [[Mors]] og Østthy, dernæst [[Nordøstsjælland]], så [[Vendsyssel]] og [[Himmerland]] og med de laveste ansættelser de vestjyske [[hede]]egne,<ref>Aage H. Kampp: The Agro-geographical Division of Denmark and the Time Factor, s. 38</ref> hvilket fortrinsvis afspejlede jordbundsforholdene og dermed jordens ydeevne således, at lerjorde havde de højeste ansættelser, fulgt af lerblandede [[sandjord]]er, dernæst udtalte sandjorder (og med [[flyvesand]]sområder og lignende lavest).<ref>Landbrugsatlas Danmark, s. 6f</ref>
Erhvervsliv Jordbrug