Reimann trådte ind i ICN kort efter [[første verdenskrig]]. Krigen havde svækket organisationen en del, og Reimann brugte mange kræfter - og en ikke uvæsentlig del af sin personlige [[formue]] - på at genopbygge organisationen. Hun indledte samarbejde med mange internationale organisationer, der håndterede sundhedsfaglige arbejde eller som ansatte sygeplejersker, herunder [[Røde Kors]]. Hun var i det hele taget fortaler for, og aktivt involveret i, at sygeplejersker verden over skulle organisere sig i faglige forbund. Således indledte Reimann blandt andet et samarbejde med [[International Labour Organisation]] trods modstand fra ICN's præsident og stifter [[Ethel Bedford Fenwick]]. Hun formåede gennem sine år hos ICN at mere end fordoble antallet af medlemsorganisationer, fra 13 til 29 og et medlemstal på 180.000, og fungerede desuden som rådgiver for regeringer og myndigheder, samt iværksatte og drev udvekslingsprogrammer for sygeplejersker internationalt. I 1922 startede hun, for egne midler, ''"The Bulletin"'', ICN's officielle fagblad der senere har ændret navn til ''"the ICN"'' og så til ''"the International Nursing Review"'' og varetog tillige selv udgivelsen af samme, ligesom hun var ivrig skribent af [[artikel (skrift)|artikler]] til bladet. Endelig oprettede hun et omfattende [[Bibliotek|fagbibliotek]] i Génève.<ref name=kvinfo/><ref name=DSD/>
Biblioteks-_og_informationsvidenskab