Det var, synes det, en glimrende ydre stilling, denne mand med den ret eventyrlige fortid således vandt sig. Men han gjorde unægtelig også fyldest derfor ved de tjenester, han i løbet af få år formåede at yde. Statens finansielle stilling var netop på denne tid stærkt rystet, især på grund af de store udgifter, det havde voldt i flere år at holde en styrke på 20. – 25. 000 mand på benene i Holsten, og de endnu større, som man måtte påtage sig for at kunne møde den krigsfare, der i foråret [[1762]] truede fra [[Rusland]]s side efter [[Peter 3. af Rusland|Peter III]]'s tronbestigelse. Oven i købet var dette et tidspunkt, hvor det, i Bernstorffs formulering, var som om pengene var forsvundet fra jordens overflade - i den grad døjede man med at få rejst, om det så var ubetydelige statslån. Man havde stræbt at slå sig igennem ved at hæve store summer hos [[Københavns Bank]], der ikke mente at kunne vægre sig ved at yde disse lån, men kun kunne skaffe dem til veje ved at fabrikere papirpenge i millionvis, og derved var dens stilling blevet rystet på det alvorligste. Finansielle kapaciteter, der havde dygtighed og personlig kredit til at råde bod på de truende ulykker, havde man ingen af. Men det fandt man nu i Schimmelmann Det lykkedes ham virkelig ved sit talent og det ry, han havde for at være en hovedrig mand, at få sluttet flere udenlandske lån dels til banken og dels til staten, og på påfaldende gunstige vilkår. Efter at han ved disse lån til banken havde skaffet den pusterum til at komme over den værste øjeblikkelige fare, satte han ved nye statslån regeringen i stand til at betale den en stor del af, hvad den skyldte den, således at den fare drev over, der truede den og [[pengemarkedet]] i Danmark mellem [[1762]] og [[1765]]. Også af sin egen formue ydede Schimmelmann lejlighedsvis forstrækninger.<ref>[https://runeberg.org/dbl/15/0125.html Holm, s. 123f]</ref>
Titler Samfund Historie Erhvervsliv Ledelse Ledere