[[Fil:Lincoln and McClellan 1862-10-03.jpg|thumb|left|Lincoln i McClellans telt efter slaget ved Antietam]]
Slaget var taktisk set uafgjort, selv om Lee teknisk blev besejret, fordi han var den første til at trække sig tilbage fra slagmarken og retirerede til Virginia. McClellan telegraferede til Washington: "Vor sejr var fuldstændig. Fjenden er drevet tilbage til Virginia." Alligevel var der åbenlys skuffelse over at McClellan ikke havde knust Lee, som kæmpede med en mindre armé med ryggen mod Potomacfloden. Selv om McClellans underordnede kan tage deres del af ansvaret for forsinkelser (såsom [[Ambrose Burnside]]s ved Burnside Bridge) og fejl ([[Edwin V. Sumner]]'s angreb uden forudgående rekognoscering), var disse lokale problemer, som hele arméen skulle have overvundet. Som under de afgørende slag under Syvdagesslaget var McClellans hovedkvarter for langt bagude, til at han kunne lede slaget personligt. Han gjorde ingen brug af kavaleriet til rekognoscering. Han meddelte ikke sin overordnede plan for slaget til sine korpschefer, hvilket forhindrede dem i at bruge deres eget initiativ udenfor deres egne sektorer, og han var alt for villig til lytte til råd om at spare på sine reserver, som da et betydeligt gennembrud i centrum af den konfødererede linje kunne have været udnyttet, men [[Fitz John Porter]] siges at have sagt til McClellan, "Husk general, jeg leder den sidste reserve i den sidste armé i Republikken."<ref>Bailey, ''Bloodiest Day'', p. 141.</ref>
Titler Politik Politiske_embeder