[[Grammofonpladebetoning|Siden ca. 1940 har der været flere konkurrende og indbyrdes inkompatible anvendte grammofonplade forbetoninger]]. Fra ca. 1954 fulgte langt de fleste vinylgrammofonpladeproducenter retningslinjerne fra [[Recording Industry Association of America]] (RIAA). Ved optagelse dæmper [[RIAA-forbetoning]]en lave frekvenser og fremhæver høje frekvenser. Ved afspilning gøres det omvendte; [[RIAA-efterbetoning]]en fremhæver lave frekvenser og dæmper høje frekvenser. Effekten er lavere støj, og længere mulig spilletid, da musik sædvanligvis har meget energi i bas og lidt i diskant.<ref>{{cite web|url=http://www.aardvarkmastering.com/riaa.htm|title=Standards for Stereophonic Disc Records|publisher=Record Industry Association of America Inc.|date=1963-10-16|access-date=4. oktober 2006|url-status=live|archive-url=https://web.archive.org/web/20061004151553/http://www.aardvarkmastering.com/riaa.htm|archive-date=4. oktober 2006}}</ref> Pladen blev derfor mindre, men med samme korte spilletid på hver side. Den engelske betegnelse ''single'' (7") brugtes også i Danmark. [[EP-plader]]ne (10") (engelsk forkortelse for Extended Play = udvidet spilletid) kom ligeledes på markedet. De kunne som noget nyt rumme hele fire numre på samme plade. [[Album cover|Beskyttelsesomslaget]] var stift og ofte med noter på bagsiden.
Datalogi Biblioteks-_og_informationsvidenskab Teknologi Matematik