Cogniet var elev af [[Pierre-Narcisse Guérin|Guérin]]; som ''pensionnaire'' i [[Rom]] blev han yderligere oplært i [[Jacques-Louis David|Davidsk]] [[klassicisme]]. Hans første større arbejde, ''[[Gaius Marius|Marius]] på [[Karthago]]s [[ruiner]]'' (1824, museet i [[Toulouse]]) bærer også tidens akademiske præg, men peger, i valget af lysvirkning, hen imod den romantiske skoles stemningsindhold og farveglæde. Samme tendens træder endnu tydeligere frem i ''[[Barnemordet i Betlehem]]'' (1824), fremstillet gennem det ene moment: en moder, der i rædsel har søgt ly i en krog for at værne sit barn imod morderne. Hans kunst blev nu taget i beslag til monumentale arbejder, i [[Louvre]], i [[Saint Nicolas des Champs]], i [[Madeleinekirken|Madeleine]] (1827); endvidere det dygtige, af kraftig stemning bårne ''Paris-Nationalgardens udmarch 1792'' (1836, i [[Versailles]] [[museum]]). Særlig vellykkede, gennem varm kolorit og valg af psykologisk interessante emner, er ''Tempelherren bortfører Rebekka fra det brændende slot'' (1831, efter [[Walter Scott]]) og hans mest populære maleri, ''Tintoretto, der maler sin unge datters lig'' (1843; museet i [[Bordeaux (by)|Bordeaux]]). Han udførte også gode [[litografi]]er. Cogniet, som i sin tid nød verdensry, og i hvis atelier kunstnere flokkedes fra Frankrig, [[Norden]], [[Tyskland]] og hele [[Europa]], har nu nærmest kunsthistorisk betydning som en udmærket lærer, hvis kunstskole gav de forskellige maleriske retninger passelig plads og de unge talenter fornødent spillerum for deres evner; han rådede ikke over en mægtig skabende fantasi, men var en solid, gennemuddannet kunstner.
Historiemalere Historie Maleri