Under [[Treårskrigen]] [[1848]]-[[1850|50]] var han først chef for [[dampskib]]et ''Caroline Amalie'', senere tredjekommanderende på [[linjeskib]]et ''Skjold'' og endelig næstkommanderende på [[korvet]]ten ''Valkyrien''. [[1851]] var han chef for kongens dampskib ''Ægir'', senere ([[1852]]-[[1855|55]]) krydstoldinspektør på østkysten af [[Hertugdømmet Slesvig|Slesvig]], fra [[1857]]-[[1860|60]] [[Takkelage|takkelmester]]. Vinteren [[1861]]-[[1862|62]] tog han som chef for korvetten ''Heimdal'' til Vestindien (rejsen beskrevet af løjtnant J.U.A. Holm), hvor han kom til at optræde under ret kritiske forhold i [[Venezuela]] under en revolution og senere ydede fortrinlig assistance til et strandet engelsk linjeskib. [[1863]] overtog han posten som [[ekvipagemester]] på [[Orlogsværftet]], men ansattes ved den [[2. slesvigske krig]]s udbrud som chef for [[fregat]]ten ''[[Sjælland (skib, 1860)|Sjælland]]'' og flagkaptajn hos [[eskadre]]chefen, [[Admiral (søofficer)|admiral]] [[C.E. van Dockum]], med hvem han [[17. marts]] deltog i træfningen ved [[Swinemünde]], hvor de tyske korvetter ''Arcona'' og ''Nymphe'' blev tvungne til at trække sig tilbage. Han blev herfor dekoreret med [[Dannebrogordenen|Kommandørkorset]]. Grove, som i året 1851 ægtede den i vide kredse afholdte Maren (Manna) Kirstine Johnson (født 11. december 1834), datter af [[Konsul (udenrigstjenesten)|konsul]] Peter Johnson i [[Rønne]] (1786-1850) og Maren Kirstine Sonne (1801-1882), havde den sorg i krigsåret ([[1. maj]]) at miste sin hustru.
Historie