Pollenanalyse er i dag den vigtigste metode til at skaffe sig viden om, hvorledes forhistoriske skove så ud. Metoden hviler på den enorme produktion og spredning af pollen, som anemofile [[frøplanter]] står for. Pollenkorn er praktisk talt uforgængelige, det vil sige, at de kan genfindes under mange forskellige forhold og efter hundredtusinder af år. En del af pollenkornene havner på steder, hvor de sedimenterer - især i søer, moser og kær - og her bevares, idet de fugtige og ret iltfattige miljøer ikke nedbryder pollenkornets yderskal.<ref name="Forntida skogar ">SLU. (1999) Forntida skogar och framtida skogsbruk i södra Sverige: historiska fakta och idéer om skogsskötsel SLU Kontakt 5, Alnarp 1999.{{ISBN|91-576-5589-8}}.</ref> Samtidig er sådanne steder egnede til at sikre en tidsmæssig lagdeling, det vil sige, at man fra forskellige dybder vil kunne få overblik over forandringer i vegetationen.
Historie Arkæologi