Efter hjemkomsten fra disse rejser blev Venusinus [[1584]] [[sognepræst]] i [[Herfølge Sogn|Herfølge]] og [[Sædder Sogn|Sædder]] ved [[Køge]] samt [[provst]] i [[Bjæverskov Herred]], en kaldelse, som han særlig tilskrev [[lensmand]]en på [[Tryggevælde]], [[rigskansler]] [[Ejler Grubbe]], ovennævnte Sivert Grubbes fader. Da denne ansete mand døde [[1585]], og [[Arild Huitfeldt]] fulgte ham i forleningen og i kanslerembedet, kom Venusinus i et nært venskabsforhold til denne, vistnok især grundet på deres fælles kærlighed til [[historie]]n. Skønt præstekaldet i Herfølge var et af de bedste i landet, synes det videnskabelige liv i hovedstaden at have draget Venusinus til sig. [[1587]] blev han sognepræst ved [[Helligåndskirken (København)|Helligåndskirken]] i København. Men her var han nær kommet i problemer, da han som mange af sine samtidige, og deriblandt hans venner Arild Huitfeldt og Sivert Grubbe, havde en forkærlighed for den [[Kryptocalvinisme|kryptocalvinistiske]] teologi. Særlig misbilligede han den da brugte anvendelse af [[eksorcisme]]n ved [[dåb]]en. Da han på egen hånd tillod sig at udelade den, vakte dette skridt imidlertid en så ubehagelig opmærksomhed, at han på [[regeringsråd]]ets forlangende for en tid blev suspenderet fra sit embede i [[1588]], men han slap dog nogenlunde skadesløs fra sagen ved at love fremtidig at følge den gældende kirkeskik. Siden, da han var blevet højt anskrevet hos [[Christian 4.]], søgte han at formå denne til at afskaffe eksorcismen, uden at det dog lykkedes, skønt kongen lod et af sine egne børn døbe med forbigåelse af denne [[ceremoni]].
Personbillede_savnes Historie