Ole Bjørn Kraft blev efterhånden meget kritiseret internt i Det Konservative Folkeparti for sin meget nationalt højstemte retorik og tvivl om hans politiske evner, og i 1955 blev han væltet af Aksel Møller,<ref>[https://danmarkshistorien.dk/vis/materiale/ole-bjoern-kraft-1893-1980 Christian Egander Skov: Ole Bjørn Kraft, 1893-1980. Danmarkshistorien.dk 18. august 2011.]</ref> som derpå overtog rollen som leder af partiet og formand for dets folketingsgruppe. Møller stod i de følgende år som en markant kritiker af den [[velfærdsstat]], der var under opbygning i efterkrigstiden. Han endte dog – trods store betænkeligheder – med at acceptere vedtagelsen af [[folkepension]]en i 1956, som kom til at fremstå som gennembruddet for den universelle velfærdsstatsmodel. Accepten skyldtes ikke mindst, at han ikke ønskede et brud med Venstre, der støttede indførelsen af folkepensionen.<ref name=aau/>
 
Møller påtog sig mange arbejdsbyrder, selvom hans helbred blev stadig svagere, og han døde pludselig i 1958.<ref name=aau/>
 
== Eftermæle ==
En vej og et område på Frederiksberg hedder nu ''[[Aksel Møllers Have]]''.
Politik Ledere