Fra [[1688]] skete der en forandring i den hidtidige ordning, idet sognerytterne helt forsvandt og erstattedes med gårdryttere<ref name="Sk 146">Skrubbeltrang (1978), s. 146</ref>, hvilket nødvendiggjorde en udvidelse af ryttergodset, der også af andre grunde forøgedes således, at det efterhånden nåede en samlet størrelse på ca. 44.000 tdr hartkorn.<ref name="salmonsen651">Jørgensen, s. 651</ref> Ved fordelingen i læg blev hartkornet dog mange steder reduceret (over hele landet under et gennemsnitlig med en fjerdedel), og det antal ryttere, som underholdtes af det, var derfor betydelig mindre, end loven forudsatte, men til trods herfor var bønderne, blandt andet som følge af de med indkvarteringen af rytterne forbundne ulemper, ofte ude af stand til at yde, hvad de skulle. Hele ordningen var således fra et finansielt synspunkt ufordelagtig for Kronen, og da både den økonomiske situation under den [[Store Nordiske Krig]] forværredes<ref name="salmonsen651"/>, og det under krigen viste sig, at den hidtidige ordning ikke gav et tilfredsstillende rytteri<ref name="Sk 150-2">Skrubbeltrang (1978), s. 150, 152</ref>, ligesom den hidtil anvendte professionelle hær af hvervede lejesoldater heller ikke fungerede tilfredsstillende<ref name="Sk 150">Skrubbeltrang (1978), s. 150</ref>, hvorimod det organiserede hjemmeværn af bønder - ikke mindst i Norge - havde opnået sejre, skred man da også i årene 1715-20 til en almindelig omordning.<ref name="salmonsen651"/>
Historie