Udgangspunktet i tolkningen af stednavnenes betydning er, at de ikke blot var praktiske foranstaltninger, der kunne lede på vej, men også fungerede som en symbolsk kortlægning af landskabet. Navne kan derfor bidrage med oplysninger om fortidens kultur, som ellers ikke kan findes i andre kildetyper.<ref name=holdberg149>Holmberg (1991) pp. 149</ref> Navne fortæller nemlig hvilke guder, man forbandt med stedet og dyrkede dér, ligesom betegnelser for [[helligsted]]er kan genfindes; fx i endelserne ''–vi'', ''-sal'', ''-lund'', ''-hørg'', ''-hov'' osv. En af de hyppigst forekommende betegnelser var vi, dvs. et område, der var indviet og dermed udskilt fra den profane sfære, og hvor særlige regler gjorde sig gældende.<ref name=baeksted109 /> Fordelingen af stednavne i Mellemsverige, hvori gudenavnen Frej og Freja indgår kan være spor fra et forhistorisk [[sakralt kongedømme]] i [[Mälaren|Mälarregionen]], som var knyttet til frugtbarhedsguderne og forestillingen om [[Hieros gamos|helligt bryllup]].<ref>Hyenstrand, Åke (1999) pp. 129</ref> Der er dog forbundet visse vanskeligheder ved brugen af stednavne, da ord ofte kan have en både sakral og ikke-sakral betydning; fx kan ordet hørg betyde både stenalter og stengrund.<ref name=holdberg149 /> Mange billeder kan også tolkes som fremstillinger af rituelle handlinger, idet fx [[brakteat]]erne fra [[germansk jernalder]] kan være afbildninger af ritualer i forbindelse med Odinskulten, fx sejd og [[magi]].<ref>Ellmer pp. 191</ref>
Ritualer