I Firenze malede han "under tårer" i munkenes celler, i korridorer, i refektoriets kapitelsal og andre steder i den våde kalk sine enkle, sjælsrene og følelsesskønne andagtsbilleder, der gør San Marco Klostret til et af den religiøse kunsts skønneste valfartssteder. I 1445 blev han kaldt til Rom af [[Pave Eugenius 4.]] for at smykke [[Vatikanet]]. Efter Eugenius' død i [[1446]], malede han for efterfølgeren [[Pave Nikolaus 5.|Nicolaus V]], der fra den tid, han ordnede biblioteket i S. Marco, stod i venskabsforhold til Fra Angelico, [[Cappella Niccolina]] i [[Vatikanstaten|Vatikanet]] og fortsætter s. A. udsmykningen af [[Pave Eugenius 4.|Eugen IV]]’s Kapel (disse sidste værker nedrevne af [[Pave Paul 2.|Paul II]]). Han er 1447 sysselsat i Domkapellet i [[Orvieto]] med fresker, som han dog ikke selv får fuldført. Men ellers er han knyttet til Rom, i den senere tid væsentlig optaget i ovenn. Nicolaus’ Kapel af de storladne og skønne fresker, der skildrer S. Stefanus’ og S. Laurentius’ levned. En kort Tid, 1452, har han igen været i Fiesole, måske som klostrets prior; men han ender sine dage i Rom og begraves i S. Maria sopra Minerva, hvor Nicolaus V lader sætte en ligsten med hædrende indskrift på vers over hans grav. De tilnavne, man har givet ham: »il Beato«, den salige, den lyksalige, »Angelico«, den englerene, rører ved kernen i hans kunst: hans Pensel’s som hans livs religiøse dyder og Himmelrenhed. Ingensteds har den fromme enfold, den mystiske sjæleekstase og inderligheden i den religiøse følelse fået et skønnere udtryk end i Fra’s kunst. Han kan være naiv-middelalderlig i sine udtryksformer, særlig i staffelibillederne; barnlig glad lægger han det lysende Guld og rene klare Farver i rødt og gult, grønt og blåt ind i sine Billeder; i skønne landskaber lader han de salige træde rundgangen sammen med englene mellem røde og hvide rosenklynger; skønne, yndefulde og himmelrene musicerende engleskikkelser svæver om Madonna med Barnet (i Tabernakel-Billedet i Uffizi) o. s. fr., en æterren billedkunst af himmelsk farvefryd. Man ved ikke, hvem der har været Fras lærer; man antager, han nærmest har uddannet sig autodidaktisk som miniator af Missaler m. v. Imidlertid er Fras kunst ikke blot middelalderlig; den har indoptaget [[Renæssancen]]s fremskridt, også i det tekniske; ikke mindst i freskerne fra [[San Marco]], Orvieto og Niccolina Kapellet mærker man den ny Tid og dens Stræben efter storlinet skønhed. – F.’s tidligste endnu bevarede værker findes i S. Domenico og del Gesu i Cortona; fra Fiesole-Tiden findes endnu en korsfæstet Kristus paa sin Plads i Klostret; andre fresker og Staffelibilleder fra den Tid er vandrede til Museer i [[Louvre]], National Galleriet i [[Sankt Petersborg]] etc.; af Dommedagsbillederne er et kommet til [[Paris]], et andet til Uffizi (et tredje fra Rom-Tiden i [[Kaiser-Friedrich-Museum]] i
[[Berlin]]); fra 1434 malede han det berømte
Tabernakel med de musicerende Engle (nu i Uffizi). Under S. Marco-Tidens Freskomalen udviklede hans kunst sig til større fylde og Monumentalitet uden at tabe i inderlighed: hovedværket i kapitelsalen, »Korsfæstelsen«, endvidere »Bebudelsen«, »Kristus modtages som Pilgrim« etc.; fra Florentinerperioden er bl.a. staffelibilleder »Nedtagelsen fra Korset« i Firenzes Akademi, der ejer fl. af hans Værker. De tidligere omtalte værker i Niccolina Kapellet viser Fra’s kunst på sin højde i freskomaleri under opholdet i [[Rom]]. Mange værker af Fra i europæriske museer: det skønne »Tronende Maria« i Berlins [[Kaiser-Friedrich-Museum|Kaiser Friedrich Museum]]. o. s. fr. Fra Angelico beatificeredes [[1982]].
Historie Maleri