Om det ville have været til Nordens lykke, hvis Christian 6.s og Schulins politik havde sejret, kan være meget tvivlsomt; men en kendsgerning var det desto værre, at der ved det nederlag, den led, nu var fremkommet den for vort fædreland meget slemme stilling, at både Sverige og Rusland, i hvilket land kejserinden havde gort sin søstersøn, den [[Slesvig-Holsten-Gottorp|gottorpske]] hertug [[Peter 3. af Rusland|Karl Peter Ulrik]], til tronfølger, snart ville få herskere, der var opfyldte af levende had imod det danske kongehus. Opgaven for dansk statsmandskunst måtte nu blive at afværge de farer, der truede fra disse kanter, og det var derpå, at først Schulin og så [[J.H.E. Bernstorff|den ældre Bernstorff]] i en række år indsatte et talentfuldt og ihærdigt arbejde. I de første år, i hvilke Schulin havde virket, kan hans politiske færd nok ved enkelte lejligheder kritiseres; men i tiden efter afslutningen af den svenske tronfølgersag og dens nærmeste
eftervirkninger kan man kun med udelt anerkendelse følge hans ledelse af den udenrigske politik.<ref name="Holm 329"/>
Titler Samfund Historie