Kong Erik havde inddraget ikke alene Niels Stigsens private godser, men også hans bispestols besiddelser, deriblandt [[København]]. Niels Stigsen klagede til [[Pave Innocens 4.]], men af politiske grunde var han kølig overfor sagen og nøjedes med at lade en legat foretage en undersøgelse. Udfaldet gik dog kongen imod, og Niels Stigsen lyste [[interdikt]] over [[Roskilde Stift]]; men kongen trodsede det og beslaglagde nu også [[domprovst]] [[Jacob Erlandsen]]s godser, fordi denne hos paven havde talt sin frændes sag. Fra nu af optrådte Innocens
4. mere bestemt mod Erik, beskikkede et nævn til at påkende sagen og satte kongens fjende biskop [[Eskil af Slesvig]] i spidsen for det, ja truede endog med band og interdikt. Imidlertid døde Niels Stigsen 24. september 1249 under sit ophold i Clairvaux (ikke som [[munk]]). Som den, der ''"for Kirkens Friheds Skyld var landflygtig"'', fik han sin grav på et af de fornemste steder i klosterkirken, og hans sølvkrucifix opbevaredes der som et kært minde. Paven gik endnu strengere frem imod Erik; men først efter kongens død i 1250 blev godserne givet tilbage. Hele striden var forspillet til de store kampe mellem kongedømmet og kirken i [[Danmark]].
Historie