Det synes, som om kongen gerne vilde have skånet ham; han lod ham 3 gange advare ved [[hofmarskal]]len; men dette hjalp så lidt, at han svarede med en prædiken over Gal. 4,16: "Ere vi blevne eders Fjender, fordi vi tale Sandhed?". Da han så desuden talte om [[Johannes Døberen|Johannes]] og [[Herodes Antipas|Herodes]] på en måde, der højlig vakte kongens vrede, fik
han [[1733]] sin [[afsked]] med [[pension]], men med forbud mod at komme til København. Han tog bolig i [[Helsingør]], og da en broder af ham, der var [[told]]embedsmand i København, det næste år døde, skrev han her fra en ansøgning om at måtte komme til byen og følge hans lig; den lød således: "Allernaadigste Konge! tillad en Synder at følge en Tolder". Han har dog følt trang til at forsone kongens vrede; thi han bevægede [[Johannes Bartholomæus Bluhme|Bluhme]] til at tale hans sag og skaffe ham tilgivelse, hvilket også lykkedes. Frauen fik dog ingen ny [[ansættelse]]; men han fik tilladelse til, når han holdt sig
fra [[hoffet]], at komme til København, og her døde han.
Historie