I [[1728]] arvede han hertugtitlen fra sin far, og i [[1732]] overtog han slægtens stamsæde, [[Haus Beck (Löhne-Ulenburg)|Haus Beck]], som hans far aldrig havde arvet. Titel og gods blev dermed knyttet sammen igen.<ref name=autogeneret2 /> I [[1733]] blev Frederik Vilhelm 2. forfremmet til generalløjtnant.<ref name=autogeneret1 /> Han deltog i kampagnerne ved [[Rhinen]] i [[1734]] og [[1735]] under den [[Polske Arvefølgekrig]]. De sidste ni år af sit liv tjente han Kong [[Frederik den Store]] af Preussen, der dog var utilfreds med Frederik Vilhelm efter [[Slaget ved Mollwitz]] under den [[Første Schlesiske Krig]] i [[1741]]. Hans regiment havde været holdt i reserve og ankom for sent til slagmarken til at kunne bidrage til slaget. Uvidende om situationen havde Frederik Vilhelm ladet flere østrigske enheder passere. Alligevel var Frederik den Store glad for hertugen, som han omtalte som ''der gute alte Holsteiner'' ("den gode gamle holstener").<ref name=autogeneret1 /> Senere samme år blev han forfremmet til [[feltmarskal]] og udstationeret i [[Königsberg]]. Han modtog også [[Den Sorte Ørns Orden]].<ref>Krebel, s. 272</ref>
Biblioteks-_og_informationsvidenskab