Eckhart definerede "[[smerte]]" som det, man føler ved tab, og derfor skal man undgå at binde sig til forgængelige ting. Han anerkendte dog buddet om næstekærlighed som en del af kærligheden til Gud. Men hvis man elsker skaberværket, tager man noget fra Gud. I skaberværket skal man derfor kun elske Gud. Sjælen efterligner det, den elsker, og hvis man elsker Gud, bliver man Gud lig. Her kunne Eckhart vise til [[Matthæusevangeliet]] 5,48: "''Så vær da fuldkomne, som jeres himmelske fader er fuldkommen!''" For Eckhart var Guds ord, som han mente fødes i menneskesjælen, vigtigere end den historiske Jesus. Han ville ikke nøjes med at efterligne Jesus; han ville blive som ham, og forkastede de [[Vision (religion)|visioner]], andre mystikere mente at opleve. For Eckhart var visioner kun til hinder for åndelig udvikling.<ref>Monika Hauf: ''Judas Iskariot'' (s. 214), forlaget Orion, 2007, {{ISBN|978-82-458-0832-2}}</ref>
Filosofi Religion