Blandt andre mønter og [[polet]]ter, der blev brugt som valuta i kongeriget, var kouri-skaller fra hav[[snegle]], en form for penge fra oldtiden, der blev anvendt som den mindste monetære enhed, ''bia'', 1/6400 baht. [[Jessadabodindra|Kong Jessadabodindra, Rama III]] ([[1824]]-[[1851]]) var den første til at overveje at bruge [[Mønt|flade mønter]]. Kongen ønskede at erstatte kouri-skaller som betaling, og det var ikke på grund besværet med at tælle hundreder eller tusinder af dem, for at foretage forretningsudveksling eller handel, men han var foruroliget over de små skabninger, der boede indeni og blev dræbt, for at få fat i deres skaller. I [[1835]] hørte kongen om, at flade kobbermønter blev brugt i [[Singapore]]. Han lod en skotsk erhvervsdrivende fremstille nogle prototyper, hvor de to første designs blev afvist. Interessant nok var navnet på det land, der var anført på mønterne, ''Muang Thai'' (Muang betyder [[bystat]]) og ikke Siam (Thailands navn indtil [[1939]]). I [[1857]] sluttede fremstilling phot duang. Da vesterlændinge begyndte at komme til Thailand i større antal i det tidlige [[1800-tallet]], bragte de deres egne penge og mønter med. For at øge mønterne i omløb stemplede regeringens officielle pengetællere visse store udenlandske mønter, for at bekræfte deres gyldighed, så de kunne bruges som lovligt betalingsmiddel i kongeriget. Mange typer metal, glas og porcelæn, samt spille-poletter i alle størrelser, blev også brugt som små mønter, da de var nemme at fremstille.<ref name="expat-life" />
Samfund Kultur Teknologi