Stenbæk var en habil og kompetent rigsdagsmand; han var en selvstændig karakter med udprægede moderate anskuelser. Desuden var han en flittig og en alvorlig mand med jævnt gode evner, men med en fremtrædende højskoleuklarhed. Han var meget afholdt, og der er heller ingen tvivl om, at han besad en hæderlig karakter. Han var også en mand, der følte varmt og alvorligt for Danmarks sag, og han var med til i sin tid at bringe den første forsvarsadresse i gang. Under sin rigsdagsgerning undgik han vel ikke at kommet modstrid med denne sin fortid, men han viste på den anden Side ved sin virken for [[Hærloven]] og [[Søværnsloven]], at hans hjerte fremdeles bankede varmt for den samme sag. Han talte kun sjældent i [[Rigsdagen]], men nok til at vise, at han havde ordet i sin magt, omend hans tanker ikke altid var helt klare. Han havde et noget svagt, syngende organ, der gav hans foredrag en monoton klang.
Undervisning