Afkoloniseringen var en langvarig og kontroversiel affære. I Tunesien forlangte nationalister tilbagevenden af den afsatte bey og institutionelle reformer.<ref name="Aldrich289">Aldrich 1996, p. 289.</ref> I 1945, sluttede de to Destour-partier sig til andre dissidentgrupper til at indgive andragender for selvstændighed. Det følgende år skiftede [[Habib Bourguiba]] og neo-Destour Party deres mål til fuld uafhængighed. Af frygt for anholdelse opholdt Bourguiba sig meget af de næste tre år i [[Cairo]], hvor han i 1950 udstedte et syv-punkts manifest, der krævende tilbagegivelse af tunesisk suverænitet og valg af en nationalforsamling.<ref name="Aldrich289"/> En forsonende franske regering erkendte det ønskelige i [[autonomi]], selvom det advarede om, at dette kun ville ske på et ikke nærmere angivet tidspunkt i temmelig fjern fremtid. Paris foreslog en fransk og tunesiske "co-suverænitet" over protektorat. En overenskomst blev underskrevet det følgende år, som gav øgede beføjelser til tunesiske embedsmænd, levede ikke op til at tilfredsstille nationalisterne og de vrede bosættere.
Historie Tidligere_riger,_stater,_protektorater,_kolonier_og_lande Foreninger Organisationer