Schäffer blev født i København, hvor hans fader, [[Dietrich Schäffer]], var hofsnedker og billedskærer. [[1763]] blev den unge Schäffer antaget som elev ved det nyindrettede forstvæsen og ved [[Johann Georg von Langen]]s «Forstseminarium» på [[Jægersborg]]. [[1769]] blev han ansat som holzførster, [[1801]] som forstplantageinspektør i [[Hørsholm]], hvor han virkede til sin afgang [[1822]]. [[1811]] havde han fået rang med [[kammerråd]]er. Schäffer var en ualmindelig dygtig og kundskabsrig embedsmand, hvem regeringen jævnligt benyttede uden for hans egentlige virkefelt, således til i forening med [[Erik Viborg]] at anstille omfattende forsøg med dyrkningen af fremmede træarter. [[1799]] udgav han en ''Anvisning til Skovdyrkningen og Plantagevæsenet'' og 1811 en ''Afhandling om Skoves Opelskning med Hensyn til den danske Flaades Skibsbyggeri'', hvori han viser sig som en ypperlig Iagttager og erfaren skovdyrker, hvis anvisninger endnu har værdi for vor tids praksis. Også i forskellige tidsskriftsafhandlinger og i en dansk bearbejdelse af et tysk skovbrugsskrift har Schäffer nedlagt mange værdifulde iagttagelser.<ref name="DBL 426">[https://runeberg.org/dbl/15/0428.html Oppermann (1901), s. 426]</ref>
Personbillede_savnes Litteratur Historie