Hvor ilde stemt han end var bleven imod Bernstorff, havde han dog gået for meget i dennes skole til at ville slå ind på nogen anden bane end den, hans læremester havde fulgt. Ligesom Bernstorff holdt han det for nødvendigt at slutte sig nær til Rusland, især for at opnå en heldig afslutning af den gamle gottorpske strid, som han selv tidligere havde haft så meget at gøre med; Struensee derimod ønskede vistnok ikke noget brud med Rusland, men mente, at man alt for stærkt fulgte dets kølvand, blandt andet ved sammen med det at modarbejde, at frihedstidens statsforfatning i [[Sverige]] ændredes til gavn for kongemagten. Det var i længere tid umuligt for Osten at overtyde Struensee om, at således som sagerne
én gang stod, havde man kun valget imellem at slutte sig stærkt til Rusland eller afgjort støde det fra sig og gå glip af det ønskede mageskifte i Hertugdømmerne. Den eneste tilfredsstillelse, han havde, var undertiden at sige Struensee ret drøje spydigheder- denne afholdt sig på sin side ikke fra ved given lejlighed at drive politik på egen hånd uden at sige noget til Osten.
Titler Samfund Historie