Stobbe blev [[dr. jur.]] 1853 — ''De lege Romana Utinensi'' —, 1855 [[privatdocent]] i [[Königsberg]], 1856 ekstraordinær [[professor]], samme år ordentlig professor sammesteds, 1859 i [[Breslau]], 1872 i [[Leipzig]]. Stobbe hørte til den tyske retsvidenskabs førstemænd; i grundighed, nøjagtighed og kendskab til og beherskelse af kildestoffet overgiks han ikke af nogen. Grundlæggende var hans 3 [[afhandling]]er ''Zur Geschichte des deutschen Vertragsrechts'' (1855), fremragende hans hovedværker ''Geschichte der deutschen Rechtsquellen'' (I—II, 1860 og 1874) og ''Handbuch des deutschen Privatrechts'' (I—V, 1871—85, 3. oplag ved [[Heinrich Otto Lehmann]] 1896 ff.); hvortil slutter sig en række større og mindre arbejder, [[tidsskrift]]afhandlinger, [[anmeldelse]]r og lignende af stort værd, ''Beiträge zur Geschichte des deutschen Rechts'' (1865), ''Die Juden in Deutschland während des Mittelalters'' (1866), [[rektor]]atstalen ''[[Hermann Conring]], der Begrunder der deutschen Rechtsgesehichte'' (1870) og mange andre.
Personbillede_savnes