Nielsen gennemgik 1832—1838 [[Søkadet]]instituttet i [[Fredriksværn]] og efter [[udnævnelse]] til [[sekondløjtnant]] i [[Kongelige Norske Marine|marinen]] 1839—1842 [[den militære højskole]], hvorefter han blev [[ansat]] som assistent hos fyrdirektøren. I denne stilling forestod han i årene 1843—1854 opførelsen af en række fyr langs Norges sydkyst. Under krigsudsigterne 1849 anstillede han undersøgelser for anlægget af en [[optisk telegraf]]linie mellem Kristiania og [[Nevlunghavn]]; senere fik han af departementet opfordring til at gøre sig bekendt med de [[Sverige|svenske]] optiske telegrafer. Sin opfattelse af telegrafvæsenet nedlagde han imidlertid i en ved udgangen af 1850 indgiven forestilling om ''Anlæg af elektromagnetiske Telegrafer mellem de vigtigste Steder for Rigets Forsvar''. På grundlag af denne og en [[betænkning]] og indstilling, afgiven af en kongelig kommission, gik [[Stortinget]] 1854 ind på at bevilge de fornødne midler til anlæg af den første norske telegraflinie, mellem rigsgrænsen ved [[Fredrikshald]] og [[Mandal]]. Dette arbejde forestods af Nielsen, der 1856 overtog telegrafdirektørembedet. I denne stilling, som han beklædte til sin død, grundlagde og organiserede han det indenlandske telegrafnet og fuldendte det i alle sine hovedtræk; telegrafforbindelserne med udlandet kom ligeledes i stand på hans initiativ, og han øvede megen indflydelse på den internationale ordning af hele verdens telegrafvæsen. Også i andre offentlige hverv var Nielsen en meget benyttet mand; særlig må fremhæves hans fortjenstfulde arbejde som formand i den 1877—1880 nedsatte kongelige [[havn]]earbejdskommission.
Historie