Weber studerede [[1842]]—[[1845|45]] [[klassisk filologi|klassisk]] og [[orientalsk filologi]] i [[Breslau]], [[Bonn]] og [[Berlin]], men navnlig kastede han sig med iver over studiet af [[sanskrit]] under vejledning af [[Adolf Friedrich Stenzler|Stenzler]], [[Christian Lassen|Lassen]], [[Johann Gildemeister|Gildemeister]] og [[Bopp]]. Efter et ophold i [[England]] og [[Frankrig]], søgte han uddannelse i Berlin [[1848]], hvor han [[1856]] blev [[ekstraordinær]] [[professor]] og efter Bopps død i [[1867]] ordentlig professor i [[indiske sprog]]; siden [[1857]] var han medlem af [[Det Preussiske Videnskabsakademi|Berlin-Akademiet]] og døde efter en lang og fortjenstfuld virksomhed både som [[lærer]] for en talrig skare af yngre orientalister og som [[forsker]] i den indiske videnskab, indenfor hvilken han i lang tid indtog en førerstilling. Hans utrættelige arbejdsiver har efterladt sig betydningsfulde spor på næsten alle felter af den indiske filologi, men dog mest på den ældre litteraturs område ([[Vedaerne]] og den dertil hørende litteratur), samt [[Prakrit]]litteraturen.
Sprogforskning Universiteter Undervisning