== Analyser og kritik ==
=== Fortælleteknik ===
Blicher bruger en jeg-fortæller, og det bliver langsomt afsløret, at han mangler afgørende informationer på vigtige tidspunkter i forløbet. Han fremstår derfor – i alt fald delvis – utroværdig. Teknikken har Blicher benyttet i tidligere noveller, bl.a. "[[Brudstykker af en Landsbydegns Dagbog]]" og "[[Sildig Opvaagnen]]". Herved overlades mere til læserens fantasi end vanligt på Blichers tid. Ifølge Søren Baggesens Blicher-afhandling er ''Præsten i Vejlbye'' – og flere af Blichers andre noveller – anerkendt som en forløber, eller ligefrem en del af [[Det Moderne Gennembrud]].<ref>{{Harvnb|Baggesen|1965|p=.}}</ref> Der opstår flere dramatiske højdepunkter, når Erik Sørensen på grund af sine følelser, fortrænger betydningen af vigtige informationer. Fortælleren fremstiller sagen på baggrund af sin egen ulykkelige tilstand, og hvis læseren identificerer sig med denne, vil hun nok være tilbøjelig til at overse herredsfogedens selvbedrag. Da præsten erkender, at han har slået Niels med en spade under deres skænderi, men nægter at have dræbt ham, vælger herredsfogeden at opfatte drabet som en affekthandling, som er djævelens værk.<ref name="arkiv"/> I Søren Baggesens [[disputats]], der er det hidtil mest omfattende videnskabelige værk om Blicher, omtales genren som "realistiske skæbnefortællinger". Dette uddyber han med, at personerne vikles ind i uundgåelige situationer, hvor ”''Skæbnen er mønstret i det, vi mennesker kalder tilfældighed.''”<ref name="autogeneret2">{{Harvnb|Baggesen|1965|p=275.}}</ref>[[Fil:Steen Steensen Blicher1.jpg|thumb|left|Flere af Blichers værker, inklusive i ''Præsten i Vejlbye'' er skrevet som tragisk [[Realisme (litteratur)|realisme]].]]
Litteratur Kultur