=== Karakteristik ===
[[Fil:Stemninger og Tilstande.jpg|thumb|left|''Stemninger og Tilstande'' af Henrik Hertz, 1839. I denne nøgleroman optræder både [[H.C. Andersen]] og [[Søren Kierkegaard]].]]
Når Hertz’ dramatiske arbejder viste en så højst forskellig levedygtighed på scenen, lå grunden selvfølgelig dels i deres forskelligartede poetiske værd og dramatiske kraft, dels i publikums ustadige smag; men for en del må den også, i alt fald til en tid, søges i den misgunst, der ramte Hertz på grund af hans politiske [[konservatisme]]. Også på dette punkt faldt hans anskuelser sammen med Heibergs, og af den uvilje, der fra de liberale ordføreres side rettedes mod denne, fik også Hertz sin part, især efter at han 1839 havde lagt sin politiske trosbekendelse åbent for dagen i novellen ''Stemninger og Tilstande'', i hvilken han uden lidenskab, nærmest som beskuer, men ofte med rammende ord udtalte sin dom om tidens bevægelser. ”Det politiske Element, der er optaget i denne Bog”, siger han i sine autobiografiske optegnelser, ”har givet vore Oppositionsblade, der ere Part i Sagen, Anledning til en Mængde mat gennemført Polemik, som jeg hidtil har ladet ubesvaret, da den for største Delen finder sin Besvarelse i selve Bogen. At den Anskuelse af vore nyere politiske Forhold samt af Oppositionspartiets Fremfærd, jeg i denne Bog har søgt at gøre gældende, nu hyppig og fra flere Kanter kommer til Orde, tør jeg måske for en liden Part regne mig til Fortjeneste.” Bogen udkom i alt fald i to oplag med kort mellemrum, hvilket ikke bidrog til at mildne stemningen mod dens forfatter. De arbejder, han bragte på scenen i de nærmeste år her omkring, fik da også for det meste kun en tynd lykke: ''Valdemar Atterdag'' opnåede kun tre, ''Svanehammen'' fem, ''Fristelsen'' fem og ''Amanda'' fire opførelser, og et lille lejlighedsstykke, ''Perspektivkassen'', skrevet til en sommerforestilling 1842, fremkaldte angreb, hvis heftighed og langvarighed stod i absolut misforhold til den ubetydelige anledning. Det er under disse forhold meget betegnende, at Hertz lod ''Kong Renes Datter'' opføre anonymt og først navngav sig, efter at stykkets succes var sikret. I den polemiske komedie ''Hundrede År'', skreven i anledning af teaterjubilæet 1848, gør Hertz sig dog delvis til talsmand for en slags parlamentarisk styrelse af skuepladsen, medens han også her viser sit mod til at gå imod strømmen, i det han advarer imod at lade sværdet overskære også de åndelige bånd, der forbinde dansk og tysk kultur med hinanden. Omtrent samtidig med dette værk skrev han det oldnordiske digt ''Tyrfing'', som udkom med tegninger af [[Constantin Hansen]].<ref>[https://runeberg.org/dbl/7/0418.html Hansen, s. 416f]</ref>
Religion Samfund Historie Organisationer Uddannelsesinstitutioner Religionsvidenskab