I det nordiske samfund var både den verdslige og den religiøse magt således koncentreret omkring enkeltpersoner. Den blev sikret gennem venskabs- og troskabsbånd og havde til følge, at der ikke fandtes nogen helt fasttømrede magtstrukturer. Det var kun muligt for kongen at udøve sin magt, hvor han selv var, eller hvor han havde en betroet stedfortræder. En konge måtte derfor have sine egne gårde rundt omkring i sit rige, hvor hans regering rent fysisk kunne være placeret. Det er usikkert hvilke af dem, der var kongelige, og hvilke der var ejet af det lokale aristokrati, men måske kan stednavne være en indikation.<ref>Brink, Stefan (1999) pp. 15</ref> Det almindelige svenske toponym Husaby eller Huseby kan måske være en gammel betegnelse for en kongsgård.<ref>Brink, Stefan (1999) pp. 25</ref> Det samme forhold gjorde sig gældende for ledere længere nede i hierarkiet: Deres tilstedeværelse var nødvendig, før ritualerne virkede.
Ritualer