== Peder Pedersen Vendelbo ==
Peder Pedersen Vendelbo (-1346) til [[Skjern Hovedgård (Viborg Kommune)|Karmark]], en borg der ved skiftet efter ham 1347 hedder Skjern, var [[marsk]] og senere også [[drost]] under kong [[Christoffer 2.|Christoffer II]] 1327. Tidligst nævnt 1315, har han nok haft [[Middelsom Herred|Middelsom]], [[Sønderlyng Herred|Sønderlyng]] og [[Gjern Herred|Gjern]] herreder som pantelen. Vendelbo, et tilnavn han selv brugte, er nævnt som [[væbner]] og medlover for kong [[Erik Menved]] i forliget med hertug [[Erik 2. af Sønderjylland|Erik af Sønderjylland]] 1315, og 1316 vedrørende aftalen med greverne [[Gerhard 3. af Holsten|Gerhard III]] og [[Johan af Holsten|Johan III]] af Holsten. 1318 bevidner han kong Erik Menveds pantsætning af Skåne til [[Ludvig Albertsen Eberstein|Ludvig Albrechtsen Ebersteins]], og var 1323 både ridder og "vor marsk", da han besegler et privilegium for [[Wismar]] for kong Christoffer II. I december 1324 bevidner han kong Christoffer II’s voldgiftsdom mellem kong [[Ludvig 4. (Tysk-romerske rige)|Ludvig IV af Tyskland]] og markgreve [[Ludvig 2. af Bayern|Ludvig af Brandenburg]] på den ene side og fyrst Henrik II "Løve" af Mecklenburg på den anden. Da kong Christoffer II fratog en del stormænd betydelige pantelen, blev Peder Vendelbo indsat i spidsen af en kongelig hær for at belejre Ludvig Albrechtsen Eberstein på [[Hammershus]] og efter et hårdnakket forsvar måtte Eberstein overgive sig. Ved Christoffers fordrivelse og kong [[Valdemar 3.|Valdemar III]]’s overtagelse af kongeværdigheden 1326, mistede Vendelbo marskembedet til samme Eberstein og i perioden 1326-29 ved man, at han var hjemmehørende i [[Børglum Kloster|Børglum]] stift. Da Christoffer II vender tilbage 1330, bliver Peder Vendelbo drost, det højeste verdslige embede efter kongens, dog kun for at to år senere se kong Christoffer dø, fulgt af otte såkaldte "[[Den kongeløse tid|kongeløse]]" år. Han træffes igen 1340, da han vil have sin borg Karmark tilbage, som var konfiskeret af de holstenske grever. 1341 var han Christoffers søn, [[Valdemar Atterdag]]<nowiki/>s mand, og 3. januar medlover ved dennes stadfæstelse af [[Skåne|Skånes]] afståelse til kong [[Magnus Eriksson af Sverige]], 6 januar bevidner han kong Valdemars løfte om at overholde befolkningens privilegier, herunder faderens [[håndfæstning]], og få uger senere (16. januar) medlover over for Roskilde-bispen [[Johan Nyborg]], som har overladt borgen i København med byen til Valdemar frem til 1342. Fem dage senere (21. maj) omtales han som vidne i et udkast til et brev om [[Estland]]<nowiki/>s afståelse til [[Den Tyske Orden|Den tyske Orden]]. Senere i juni samme år er han medlover, da kong Valdemar overlader Roskilde-bispen borgen [[Søborg Slot|Søborg]] med al kongelig ret i fem tilliggende herreder til gengæld for København, samt bispens gods og [[Tiende|tiendeindtægter]] på [[Møn]] og på [[Rügen]], og i juli bevidner han kong Valdemars forbund med Lübeck, Rostock, Wismar, Stralsund og Greifswald. I storpolitisk ærinde træffes han atter 1343 da kong Valdemar slutter fred med kong Magnus Eriksson, i hvilken forbindelse han nævnes som den første verdslige person af 24, og i november samme år er han garant og medlover, da kong Valdemar erkender at have solgt Skåne, [[Halland]], [[Blekinge]], [[Lister Herred|Lister]] og [[Hven]] til kong Magnus. Senest nævnes han i maj 1344 som medlover for kong Valdemar, da han overlader striden med greverne [[Henrik 2. af Holsten|Henrik II]], [[Nikolaus af Holsten|Klaus]] og [[Gerhard 5. af Holsten|Gerhard V]] af Holsten til voldgiftsdom af hertug [[Valdemar 3.|Valdemar IIl af Slesvig]].
Historie