Christensen var, som mange andre norske intellektuelle af sin generation, stærkt knyttet til [[Tyskland]]. Men også Frankrig stod ham nær. England havde han som så mange i sin generation ikke noget særlig nært forhold til (Dale 1974). Det første krigsefterår rettede han skarpe angreb mod [[Gunnar Knudsen]]s [[Venstre (Norge)|Venstreregering]] i et foredrag i [[Studentersamfundet]], «Aarets politiske lærdomme for os».<ref>''Det Norske Studentersamfund gjennom 150 år'', s. 150. Oslo: Aschehoug, 1963</ref><ref>[[Per Vogt|Vogt, Per]]: ''Jerntid og jobbetid''. En skildring af Norge under verdenskrigen, s. 31–32. Oslo: Johan Grundt Tanum, 1938.</ref> Sammen med broren, amtmand Ingolf Christensen, skrev han ''Fædrelandet i verdenskrigens lys'' ([[1916]]) som i detaljer viser, på hvilken måde man burde opbygge Norges forsvar. Dette blev ikke taget til følge i denne "pacifismens" tid. I bøgerne ''Før og nu'' ([[1915]]) og ''Den hvide races selvmord'' ([[1916]]) udtrykte han sin bekymring for Europas fremtid. Efter Tysklands nederlag skrev han skuespillet ''Professor Marga'' ([[1920]]).
Litteratur Historie Lister_over_personer Kultur