Thailands politiske historie har siden studentopstandene i [[oktober]] [[1973]] flyttet sig i retning af, at åbne det politiske system for massiv politisk deltagelse gennem valg, politiske partier og parlamentet. Denne åbning er blevet modstået af, hvad [[Fred W. Riggs]] ([[1917]]-[[2008]], forsker i politik ved [[Columbia University]]) kaldte den "bureaukratiske politik", Thailands magtfulde bureaukrati. Militæret kan forstås som den væbnede fløj af denne bureaukratiske politik, mens monarkiet under kong Bhumibol udlånte legitimitet, ifølge [[Patrick Jory]], senior Lektor i sydøstasiatisk historie ved [[University of Queensland]]. [[Middelklasse]]n og store erhvervsvirksomheder, der var et produkt af den hurtige økonomisk vækst siden [[1960'erne]], var for det meste glade for dette arrangement, især efter prodemokratiske protester i begyndelsen af [[1990'erne]] gav dem større indflydelse i det politiske system. Det ændrede sig med [[Thaksin Shinawatra]] og hans økonomiske bemyndigelse af land- og byarbejderklassen. Ligesom middelklassen før dem, søgte de nu en større politisk repræsentation. Denne mobilisering udgjorde en trussel, ikke kun for den bureaukratiske politiks dominans, men også til en vis grad opfattelsen af, at dets medlemmer og tilhængere havde deres egen identitet.<ref name="20190216-EAF">{{sprogikon|en|engelsk}} {{cite web |url=http://www.eastasiaforum.org/2019/02/16/explaining-a-thai-royals-aborted-electoral-debut/ |title=Explaining a Thai royal’s aborted electoral debut |author=Patrick Jory |work=East Asia Forum |date=16. februar 2019 |access-date=18. februar 2019 |archive-date=17. februar 2019 |archive-url=https://web.archive.org/web/20190217115813/http://www.eastasiaforum.org/2019/02/16/explaining-a-thai-royals-aborted-electoral-debut/ |url-status=live }}</ref>
Psykologi Politik Samfund Historie Mellemmenneskelige_forhold