Henrik var også intellektuel. Han var den første engelske konge med en moderne humanistisk uddannelse; han kunne læse og skrive engelsk, fransk og latin og følte sig godt hjemme i sit betragtelige bibliotek. Han bestilte mange bøger og skrev og offentliggjorde selv en bog. For at få offentlighedens støtte til reformationen af kirken skrev han adskillige pamfletter og lærebøger. Han støttede [[Richard Sampson]]s ''Oratio'' fra 1534 en lærdom om total lydhørhed for monarkiet samt en påstand om, at den engelske kirke altid havde været uafhængig af Rom.<ref>{{harvnb|Chibi|1997|pp=543–560}}</ref> På det mere folkelige plan fik Henrik teatre og [[trubadur]]er til at rejse landet rundt og være fortalere for den nye religion. Paven og katolske munke og præster blev mobbet og udskældt som udenlandske djævle, mens kongen blev fremstillet som brav og en heroisk forsvarer af den sande tro.<ref>{{harvnb|Betteridge|2005|pp=91–109}}</ref> Henrik arbejdede hårdt for at præsentere sig selv som klippefast autoritet og en urokkelig magt, og han var atletisk og muskuløs.<ref name="hibbert">{{harvnb|Hibbert|Weinreb|Keay|Keay|2010|page=928}}</ref>
Religion Historie