Blandt intellektuelle i Kina lader demonstrationerne til at have skabt en slags [[generationskløft]]. Intellektuelle der var i 20'erne under demonstrationerne har tendens til at vise langt mindre opbakning til det kinesiske styre end de yngre studerende, der er født efter starten på [[Deng Xiaoping]]s reformer. De sidstnævnte er vokset op uden at kunne huske det store om demonstrationerne, endsige noget om [[kulturrevolutionen]], men er fuldt bevidste om den voksende velstand og Kinas internationale indflydelse, såvel som de problemer [[Rusland]] har haft siden afslutningen på [[Den kolde krig]]. De opfatter derfor ikke øjeblikkelig politisk liberalisering som klogt, men foretrækker en langsom, trinvis demokratisering i stedet. Mange unge kinesere er, i lyset af Kinas fremmarch, mere optaget af økonomisk udvikling, [[nationalisme]], genetablering af Kinas status i internationale anliggender, og hvad de opfatter som svagheder hos regeringen, bl.a. [[Taiwan]]s politiske status, eller konflikten med [[Japan]] om [[Diaoyu Øerne]].
Filosofi Historie Kriminalitet