Næst at kæmpe for at hæve almuen og særlig bondestanden til bedre livsvilkår gik hans stræben ud på at gennemføre streng sparsommelighed i statens husholdning og på at indskrænke embedsmændenes tal og magt. Den uvilje og ringeagt, han tidlig havde indsuget imod Frederik VI's embedsvæsen, og som senere skærpedes ved den politiske modsætning til [[De Nationalliberale|det nationalliberale parti]], udvikledes til en stærk bitterhed mod hele embedsstanden (''"det lærde Lav", "Levebrødsmændene", "de skrivende Haandværkere"'', som han kaldte dem). Det var end ikke langt fra, at den nationale brydning i Sønderjylland for ham kom til at stå som udslaget af en kamp mellem Københavns og [[Kiel]]s [[Christian-Albrechts-Universität|universiteter]] om, hvem der skulle uddanne embedsmændene derovre. Han ønskede at indskrænke statens virksomhed til så få områder som muligt og at holde statsmagtens indblanding borte fra alle opgaver, som privat foretagsomhed kunne eller burde magte. Tscherning var ikke alene en modstander af, at staten drev fabrikker, [[stutteri]]er og deslige, men ville også helst, at alt højere skolevæsen, seminarier, teater gik over i private hænder; han misbilligede afgjort oprettelsen af [[Landbohøjskolen]] og stemte imod bevillinger til [[folkehøjskole]]rne, så vel som til alskens næringsvejes, også landbrugets fremme. Han kæmpede for næringsfrihed og rentefrihed, ja selv for udstyknings- og sammenlægningsfrihed, stik imod flertallet af sine partifæller. Han ville give kommunerne fuldt [[selvstyre]], idet statens tilsyn nærmest skulle øves ved en lovbunden begrænsning af den kommunale skatteydelse. På samme måde skød han fastsættelse af undervisningsplaner og deslige bort fra [[Rigsdagen]] og over til regeringen, idet han nøjedes med Rigsdagens middelbare indflydelse gennem pengebevilling. Skønt han ingenlunde savnede forståelse af eller agtelse for de åndelige interesser, kunne han af sin uvilje mod statstilskud til disses fremme lade sig henrive til meget nedsættende udtalelser, som vakte stor forargelse; særlig omtalte han de offentlige samlinger, som om de kun rummede lærde snurrepiberier.
Politik Kommunikation Kultur Ledelse Hobby Ledere