14 dage senere spillede Rosing Nelcour i ''Alexis'', hvis titelrolle udførtes af hans datter [[Wilhelmine Emilie Rosing]]. Den aften sluttede i virkeligheden Rosings kunstnerliv, han nærede vel selv endnu i nogen tid håb om genoptræden, som [[Harald Blåtand]] i ''Palnatoke'', men håbet opfyldtes ingen sinde, og Rosing måtte nøjes med sin instruktørgerning ved det Kongelige Teater og sin lærer- og inspektørvirksomhed ved den [[1804]] oprettede dramatiske skole, men ingen af disse virksomheder optog ham stærkt, og sygdommen bandt ham snart til hjemmet, hvor han plejedes kærlig og omhyggelig af sin hustru. Endnu viste Rosing sig dog 2 gange for publikum ved sine beneficeforestillinger, begge gange siddende: første gang, [[5. december]] [[1812]], fremsagde han med sin gamle ildfuldhed en prolog af Oehlenschläger, sidste gang, [[4. november]] [[1815]], udførte han Auden i ''Hakon Jarl'', men da var hans kraft brudt. Som levende død sad Rosing endnu nogle år hen, indtil døden 12. oktober 1818 endte hans hårde, årelange lidelser.
Litteratur Kunst Historie