Men det stod på den anden side fast for ham, at udgangspunktet både i teologien og i den sande filosofi måtte tages i den kristelige åbenbaring, hvorfor han straks fra begyndelsen udtalte, at man måtte «gå ud over Hegel». I den første periode af sin universitetsvirksomhed fandt han en tilslutning og vakte han en intellektuel begejstring, som vel næsten er enestående i vor [[Københavns Universitet#Universitetets historie|Københavns Universitets historie]]; og dette er let forståeligt, når vi betænker både hans ualmindelige docentgaver og slægtskabet mellem hans åndsretning og tidens krav. Han vendte tilbage til den gamle [[Martin Luther|lutherske]] kirkelære og ville kun reproducere de kirkelige dogmer, på samme tid som han stod midt i den nye tids dygtigste tankearbejde og kraftigste idébeåndelse. Han imødekom både troens og erkendelsens trang og viste hen til begges forening i den ene og samme åbenbarede sandhed. På denne højde kunne tilslutningen naturligvis ikke holde sig, da nyhedens tillokkelse tabte sig, og da andre interesser og åndsretninger gjorde sig stærkt gældende i den offentlige mening, også i de lag, han nærmest henvendte sig til; men lige til sin fratræden fra universitetet vedblev han at udøve en særlig tiltrækning på de studerende.
Litteratur Historie Lister_over_personer Videnskab Organisationer Uddannelsesinstitutioner