I 1857 giftede Gade sig med [[Mathilde Stæger]], og i hans følgende værker genfindes det tidligere lyse præg. Fremmest blandt disse "Musikforeningskompositioner" står [[kantate]]rne for soli, kor og orkester, blandt hvilke "''Korsfarerne''" (1865), "''Kalanus''" (1869), "''Zion''" (1874) og "''Psyche''" (1882) er de største og betydeligste (særlig "''Korsfarerne''" blev meget populær og opførtes atter og atter), mindre korværker er "''Frühlingsbotschaft''", "''Die heilige Nacht''", "''Gefion''", "''Ved Solnedgang''" og "''Der Strom''" (Goethe), komponeret 1889. Jævnsides hermed forøgedes symfoniernes række indtil "den 8. i H-mol" (1871), i hvilken atter for een gang den oprindelige "nordiske" tone anslås - og ouverturerne med "''Hamlet''" (1861) og "''Michel Angelo''" (1861). Orkesterstykkerne: "''Novelletter''", "''En Sommerdag paa Landet''" (1879), "''Holbergiana''" (1884) samt "''Violinkoncerten''" (1880) komponeredes tillige med nogen kammermusik (det felt, på hvilket Gade i øvrigt var mindst virksom) og en del sange.<ref name="Sal 311"/> "''Koncertkantaten''" uddannede Gade til en høj grad af fuldkommenhed, og han står i denne henseende i første linje blandt samtidens musikere. Gennem tekstvalget og den bredt anlagte musik yndede han at give store anskuelige billeder fra myteverdenen eller verdenshistorien. Som symfoniker indtager Gade ligeledes en fremskudt plads; hans navn blev nævnt jævnsides med Mendelssohns og Schumanns. I den danske musik er han en hovedrepræsentant for symfonien - omend hans værker på dette område ikke besidder den klassiske tematiske udarbejdelse, men mere interesserer ved deres friske melodirigdom, stemningsenhed, flugt, formskønhed og velklang.<ref name="Sal 311"/>
Musik Historie