Sit politiske virke begyndte han i Christlich-Sozialer Volksdienst 1930-1933. I [[1945]] var han med til at grundlægge CDU, men forlod partiet i [[1952]] i protest mod partiets [[oprustning]]spolitik. Han blev valgt til overborgmester i Essen i 1946 og var medlem af landdagen i Nordrhein-Westalen 1947-1950 og justitsminister i delstaten frem til 1948. Han var indenrigsminister i [[Konrad Adenauer]]s første regering fra 1945 til 1950. Sammen med Helene Wessel stiftede han Gesamtdeutsche Partei, der grundet et elendigt valgresultat i [[1957]] – partiet fik 1,2% – blev opløst allerede året efter. Heinemann meldte sig i stedet ind i [[SPD]] og blev valgt til [[Forbundsdagen]], hvor han sad til [[1969]]. Han var fra 1958 til 1969 medlem af hovedbestyrelsen i SPD. I 1969 blev han valgt til Tysklands forbundspræsident med 6 stemmer mere end sin CDU's kandidat [[Gerhard Schröder (CDU)|Gerhard Schröder]] og blev derved den første socialdemokratiske præsident siden [[Friedrich Ebert]].
Titler Samfund