Under [[2. verdenskrig|anden verdenskrig]] blev våbenproduktionen øget, ligesom der blev udviklet nye våbensystemer. Statens indflydelse gennem [[Wehrmacht]]-institutioner og integrationen af Rheinmetall-Borsig i det statsejede [[Reichswerke Hermann Göring]]-selskab steg, indtil virksomheden blev fuldstændig [[Nationalisering|nationaliseret]] og integreret i de planlagte krigsforberedelser. Under de sidste to år af krigen blev produktionsfaciliteterne alvorligt beskadiget af [[De Allierede|allierede]] [[luftangreb]]. Efter et kraftigt luftangreb på fabrikkerne i Düsseldorf blev adskillige produktionsfaciliteter flyttet til områder i det senere [[DDR]] og nutidens [[Polen]] som [[Guben]], [[Apolda]] og [[Wrocław|Breslau]]. Anlæggene i Berlin og Sömmerda foretog også flytninger, selvom Sömmerda-fabrikken blev skånet for luftangreb. Under krigen voksede antallet af ansatte til op mod 85.000.<ref>Stefanie van de Kerkhof: ''Die westdeutsche Rüstungsindustrie zwischen Wiederaufbau, Boom und Krise. Das Fallbeispiel Rheinmetall in vergleichender Betrachtung.'' In: ''Der Steinkohlenbergbau in Boom und Krise nach 1945'' Veröffentlichungen aus dem Deutschen Bergbaumuseum Bochum. Band 241. De Gruyter Oldenbourg, Berlin/Boston, 2021. S. 194.</ref> Efter krigens afslutning blev Rheinmetall-Borsigs anlæg stort set ødelagt. Anlæggene i Düsseldorf, [[Vestberlin]] og [[Unterlüss|Unterlüß]] nær [[Celle (Tyskland)|Celle]] kom under de vestallieredes kontrol og forvaltning. Alle besiddelser i områderne besat af [[Den Røde Hær]] blev eksproprieret. Nogle fabrikker i øst blev fuldstændig demonteret af den sovjetiske besættelsesmagt.
Historie Foreninger Organisationer Sikkerhed