Rygterne om Isabellas promiskuitet blomstrede, og det tilskriver Adams engelsk propaganda, der skulle sikre Englands greb om tronen. En allegorisk pjece, kaldet ''Pastorelet'', blev udgivet i midten af 1420'erne og skildrer Isabella og Orleans som elskere.<ref>Adams (2010), 40–44</ref> I samme periode blev Isabella sammenlignet med [[Jeanne d'Arc]], som blev betragtet som jomfruelig ren, i det angiveligt populære ordsprog "Selv mens Frankrig var tabt af en kvinde, ville det blive frelst af en kvinde". Adams skriver, at Jeanne d'Arc er blevet tilskrevet ordene "Frankrig, efter at være blevet tabt af en kvinde, ville det blive genskabt af en jomfru", men ingen af ordene kan understøttes af samtidig dokumentation eller krøniker.<ref>Adams (2010), 47</ref>
[[Fil:Isabeau_de_Baviere-smrt.jpg|left|thumb| Miniatur fra det 15. århundrede, der viser Isabellas begravelsesoptog på Seinen fra i [[Martial d'Auvergne]]s krønike ]]
I 1429, mens Isabella boede i det engelsk-besatte Paris, blev beskyldningen igen fremsat om, at Karl 7. var ikke søn af Karl 6. På det tidspunkt med to kandidater til den franske trone, den unge Henrik 6. og den arveløse Karl, kunne dette have været propaganda for at styrke det engelske krav. Desuden spredte sladder om, at Jeanne d'Arc var Isabella og Orleans' uægte datter, et rygte som Gibbons finder usandsynligt, fordi Jeanne d'Arc næsten helt sikkert var blevet født nogle år efter mordet på Orléans. Historier cirkulerede om, at dauphinerne blev myrdet, og der blev gjort forsøg på at forgifte de andre børn. Alt dette blev føjet til Isabellas ry som en af historiens store skurke.<ref name="Gibbons68ff" />
Historie