To almindelige faktorer har latinske navne, ''lectio brevior'' (kortere læsemåde) og ''lectio difficilior'' (sværere læsemåde). Den første er den generelle iagttagelse, at kopisten har en tendens til at tilføje ord, for tydelighedens skyld eller af ren vane, oftere end han eller hun fjerner ord. Den andra, ''lectio difficilior potior'' (den sværere læsemåde er stærkere), er afsløringen af en tendens til ubevidst at gøre teksten usammenhængende under forsøget på at gøre den mere harmonisk. Når man benytter sig af dette princip ledes man til at betragte den sværere (uharmoniske) læsning som mere pålidelig end en "afslebet". Dette omfatter også kopister, som forenklede eller forskønnede tekster, de ikke forstod til bunds.<ref>Aland K., Aland, B. 1987, s. 276.</ref>
Litteratur Sprogforskning Kultur Videnskab Humaniora Teologi Uddannelse