De ''egentlige'' tvelyde (diftonger) er: ''ei'', ''ey'' og ''oy''.
* '''ei''' lyder som [ai] på Sydstreymoy (Tórshavn dialekt), Vágar og de sydlige øer, på Suðuroy dog ikke fuldt så åbent; på Nordstreymoy, Eysturoy og Norderøerne udtales det som [oi] ([åi]), idet ''bein'', et ben, her udtales [boin], men på den sydlige halvdel af Færøerne [bain] (som på tysk). Eksempelvis ''tveir'' [tvair], 2, ''leita'' [laita], lede, søge.
* '''ey''' udtales overalt på øerne som [ei] ([æi]) i en '''lang''' stavelse, f.eks. ''fleytir'', flødeskum, ''heysur'', et hoved. I en '''kort''' stavelse udelades ofte nordenfjords (især i Tórshavn dialekten) ''y''-lyden ganske i udtalen, f.eks. ''leyst'' [lest], løst (af ''leysur'' [leisur]), ''steyrvongur'' [stervongur], en vingebrudt fugl. Denne tvelyd svarer til islandsk ''au''.
* '''oy''' udtales overalt som [oi] ([åi]) og bliver derfor på de nordlige øer blandet med ''ei''; eksempler er ''loysa'' (af ''leysur''), at løse; ''goymsla'', varetægt. I en '''kort''' stavelse høres stundom kun [o], dog kun foran [g] og [k] forbundet med en anden medlyd, f.eks. ''bláoygdur'' [blåaogdur], blåøjet. Men drejer det sig om færøske ønavne som ''[[Nólsoy]]'' udstødes ''y''-lyden, så udtalen bliver [nølsi]. Det gælder også for ''Føroyar'' [førjar], Færøerne og ''føroyskt'' [førist], færøsk sprog. Øer i andre lande hedder altid ''oyggj'' [oidsj] eller ''oggjar'' [oidsjar] (flertal), f.eks. ''Orknoyggjar'', Orkneyøerne.
Kultur