I Norge, hvor byerne overvejende har ligger ved kysten og haft forbindelse ad søvejen, hvor det indre af landet er bjergrigt, ofte ufremkommeligt, og hvor beboelsen derfor har været spredt, har baneanlæggenes udvikling og da navnlig dannelsen af et sammenhængende banenet haft vanskelige vilkår. Den første jernbane, strækningen fra [[Oslo]] nordpå til [[Eidsvold]] ved sydspidsen af indsøen [[Mjøsa]], anlagdes for privatkapital og åbnedes 1854. Banen havde privatdrift, men staten overtog størstedelen af aktierne. Efter fuldførelsen af denne såkaldte norske hovedjernbane tog staten, for at fremme udviklingen, baneanlæggene i sin egen hånd. De første statsbaner anlagdes med økonomisk deltagelse af kommuner og private, men efter 1890 gik man over til bygning af rene statsbaner. Anlæggene fremvoksede spredt, navnlig om Oslo, [[Trondhjem]] og [[Bergen]], og af bekostningshensyn blev smalspor gentagne gange anvendt. Der gjordes dog siden en bestræbelse for at gennemføre normalsporet på de gennemgående linjer; forbindelserne til Sverige er fra først af holdt normalsporede. Fra Oslo gik jernbaneforbindelser i nordvestlig retning til Trondhjem. Det første stykke udgøres af den normalsporede hovedjernbane, der fortsættes med en ligeledes normalsporet statsbane til [[Hamar]]. Herfra går en ældre linje smalsporet over [[Elverum]] og [[Røros]] til Trondhjem (1880), mens normalsporet blev gennemført på en ny forbindelseslinje fra Hamar over [[Dombås]] med tilslutning til den gamle linje i nærheden af Trondhjem (1921). Nordpå løber fra Trondhjem en bane videre langs kysten. Fra Oslo fører [[Bergensbanen]] over højfjeldet til Bergen. Det første stykke fra Bergen til [[Voss]], oprindeligt smalsporet, men senere ombygget til normalspor, åbnedes 1883; det sidste stykke, der sluttede forbindelsen, er i drift siden 1909. Syd på fra Kristania følger nogle linjer vestkysten af fjorden. Forbindelse fra Oslo til Sverige går dels syd på over Halden, dels nord på over [[Kongsvinger]]. Længere mod nord fører der fra Trondhjem en tværbane øst på med tilslutning til de svenske baner, og endnu højere oppe den såkaldte [[Ofoten]]-bane. Den tjente især til transport af svensk [[jernmalm]] fra [[Kiruna]] til udskibningsstedet [[Narvik]]. I 1913 havde Norge i alt 3.002&nbsp;km bane. Linjenettet er tættest omkring Oslo, hvor der inden [[1. verdenskrig]] fandtes ca. 4,2&nbsp;km bane pr 100&nbsp;km<sup>2</sup> mod gennemsnitligt for hele landet kun 1,0&nbsp;km pr 100&nbsp;km<sup>2</sup> og 13,2&nbsp;km pr 10.000 indbyggere.<ref>[https://runeberg.org/salmonsen/2/12/0961.html Salmonsen, 2 udgave, bind XII, s. 943]</ref>
Samfund