Han var en søn af [[gehejmeråd]] [[Niels Gersdorff]] og døbt 8. januar 1725. Sammen med 2 brødre, gehejmeråd [[Christian Rudolph Philip Gersdorff]] og [[Frederik Carl Gersdorff]] immatrikuleredes han 1741 ved [[Universiteit Leiden|Leidens Universitet]] og studerede her [[jura]], men efter hjemkomsten valgte han den militære vej og indtrådte sidst på året 1743 som [[sekondløjtnant]] i Livgarden til Fods. Hans familieforbindelser i forening med gode anlæg for tjenesten sikrede ham et hurtigt avancement. 1746 forfremmedes han således til [[kaptajn (militær)|kaptajn]] af Infanteriet og overgik det følgende år til laalandske Infanteriregiment – senere kaldt Prins Frederiks Regiment – som kompagnichef; 1752 blev han general[[adjudant]] hos [[Frederik 5.]], 1754 [[oberstløjtnant]], 1760 [[oberst]] og chef for møenske – det senere oldenborgske – Infanteriregiment, 1772 [[generalmajor]], 1774 [[hvid ridder]], 1781 [[generalløjtnant]]. Som sådan kommanderede han fodfolket af det store korps, der 1788 sammendroges på [[Sjælland]] til værn mod et befrygtet svensk angreb. 1789 blev han [[kommandant]] i [[Rendsborg]] og inspektør over infanteriet i [[Hertugdømmerne]] – det lette infanteri dog undtaget -, men overgik 1793, samtidig med at han udnævntes til [[general]] af Infanteriet, fra disse stillinger til posten som kommandant i [[København]], hvor han 1795 blev guvernør. 1801, få dage før [[Slaget på Reden]], fik han sin afsked, og kort efter hædredes han som belønning for lang og god tjeneste med [[Elefantordenen]]s blå bånd.
Personbillede_savnes Titler Samfund Historie