Han var søn af [[kommandørkaptajn]] Poul Casparsen Kruse (død 1809) og Mette [[Benzon (slægter)|Benzon]] f. de [[Thurah]] (død 1807). Han blev [[sekondløjtnant]] i [[Søværnet|Marinen]] [[1789]], [[premierløjtnant]] [[1795]], [[kaptajnløjtnant]] [[1801]] og [[Kaptajn (militær)|kaptajn]] [[1808]]. Allerede som [[kadet]] kom han i [[Tyttebærkrigen|krigen]], idet han [[1788]] førte en [[galej]] i den af [[admiral]] [[Jacob Arenfeldt (1755-1820)|Jacob Arenfeldt]] kommanderede [[kanonbåd]]sflotille, der understøttede armeens indfald fra [[Norge]] i [[Sverige]]. [[1791]] ses han at have fået [[arrest]] på [[Holmen]] for urigtig regnskabsaflæggelse over [[proviant]]. [[1795]]-[[1798|98]] kommanderede han forskellige mindre orlogsfartøjer ved den [[glückstadtske ekvipage]] på [[Elben]]; 1801 var han chef for et [[linjeskib]] oplagt til krigsbrug i Christianssand, men kom ikke i virksomhed; året efter førte han [[fregat]]ten ''Najaden'' på et kort togt; [[1802]]-[[1805|05]] chef for vagtskibet i [[Storebælt]]. [[1807]]-[[1810|10]] var han ansat ved kanonbådsforsvaret på [[Københavns Red]]; han deltog her hæderligt i [[Københavns bombardement|de kampe]], der 1807 førtes mod englændernes lille eskadre, der forgæves søgte at bombardere hovedstaden fra søsiden. I november 1810 ansattes han som chef for den ved Glückstadt stationerede styrke, hvor han gentagne gange med stor tapperhed forsvarede sig mod englændernes angreb med overlegne kræfter. Da fæstningen Glückstadt i slutningen af 1813 blev angrebet af de allierede, deltog Kruse også i forsvaret, men faldt her 27. december. [[1800]] blev Kruse gift med jomfru Schoetz.
Historie