Krogh var en søn af [[generalløjtnant]] [[Caspar Hermann von Krogh]]. Han blev, 12 år gammel, sendt til København til uddannelse på [[Søkadetakademiet]]. Det viste sig imidlertid, at han ikke kunne tåle søen, og [[1786]] fik han efter ansøgning ansættelse som [[fænrik]] i Falsterske Infanteriregiment, hvorfra han [[1787]] overgik som fænrik til Kronprinsens Regiment og derfra [[1788]] som [[sekondløjtnant]] til [[Livgarden til Fods]]. [[1790]] blev han [[Kammerjunker (titel)|kammerjunker]] og tjenstgjørende [[Page|kammerpage]] hos [[Frederik 6.|kronprinsen]]. Ved [[Christiansborgs brand 1794|Christiansborg Slots brand]] [[1794]] var han i funktion som Inspektionsofficer og fik under sine bestræbelser for at hindre ildens udbredelse til [[Kancellibygningen|Kancellibygningerne]] sit bryst så beskadiget af et brændende stykke tømmer, at han [[1796]] måtte ansøge om afsked. Han fik nu civil ansættelse som [[kæmmerer]] ved [[Øresunds Toldkammer]] og udnævntes samtidig til [[kammerherre]]. [[1801]], da toldkammeret på grund af [[Englandskrigene|englændernes komme]] foreløbig måtte standse sin virksomhed, meldte Krogh sig i København for at deltage i landets forsvar og organiserede et frivilligt korps af forstbetjente og herregårdsskytter. [[1807]], under [[Københavns bombardement|Københavns belejring]], samlede de fleste af disse mænd sig på ny under hans kommando, og i spidsen for denne lille kernetrop, der senere på året fik navn af "sjællandske ridende Jægerkorps", gjorde han sig bemærket ved fremtrædende mod og [[konduite]] og førte, som det hedder, ''"Korpset mod Fjenden med en saadan Berømmelse, at det var Mønster for andre"''. Til belønning for sit forhold blev Krogh samme år på ny optaget i [[Hæren]] som [[major]] af [[kavaleri]]et; [[1814]] ved korpsets ophævelse blev han [[oberstløjtnant]], og [[1816]] fik han afskedspatent som [[oberst]].
Historie