Men den revolutionære ånd i Dresden var alt andet end velset i Leipzig, og Mendelssohn, der stillede sig ganske afvisende over for Wagner, vidste særlig at knytte Gade til sig. Og Gade, der væsentlig kunne takke Mendelssohn for den berømmelse, der så pludselig var blevet ham til del, blev en beundrende discipel af den unge, i dannelse og kundskaber ham så overlegne mester. Tydelig spores i Gades musik denne påvirkning, og dens værdi er her ret tvivlsom. Meget af Gades oprindelige, udpræget nordiske, kraftige, tungt lidenskabelige ejendommelighed blev ofret for den formelle klarhed, der var Mendelssohns ideal, men ikke hidtil Gade’s styrke. Forandringen mærkes ikke just i symfoni nr. 2 (E-dur), der i det væsentlige var komponeret hjemme i Danmark, men allerede i de følgende arbejder, som [[strygekvintet]] Op. 8, og navnlig [[oktet (musik)|oktet]] Op. 17, symfoni Nr. 3 (A-mol) og ouverturerne "''Im Hochlande''" og Op. 14 (C-dur [1844-46]). I sin fulde Oprindelighed er Gade dog til stede i den 1846 komponerede [[kantate]] "''Comala''", der behandler et ossiansk stof; i det ufuldførte operaudkast: "''Siegfried und Brunhilde''" tør man, med hensyn til stofvalget, vistnok se en påvirkning fra Richard Wagner.<ref name="Sal 310"/>
Musik Historie