== Kasus i forhold til præpositionsled ==
I mere eller mindre kasusløse sprog udtrykkes med [[forholdsordsled|præpositionsforbindelser]] forhold, der i [[kasussprog]] udtrykkes gennem kasus. De følgende eksempler er latin (med kasus) over for dansk (med præpositioner):
* Romam veni (akkusativ) - Jeg er kommet til Rom
* Romā veni (ablativ, separativ) - Jeg er kommet fra Rom
* Pars diei (partitiv genitiv) - En del af dagen
* Omnia uno tempore fecit (ablativ, [[lokativ]]) - Han gjorde alt på én gang
* Gaudeo sorte mea (ablativ, [[instrumentalis]]) - Jeg glæder mig over min lod
* Nudo corpore pugnabant (ablativ, [[Komitativ|comitativ]]) - De kæmpede med udækket krop
I det fuldt gennemførte [[kasussprog]] kan alt udtrykkes uden brug af præpositioner.
Klassisk latin anvender begge dele. Allerede i kirkelatin (fra omkring 400) skete der en forskydning fra rene kasuskonstruktioner til [[præpositionsled]]. Denne udvikling fortsatte i [[middelalderlatin]]; men samtidig fortsatte en parallel linje, hvor en række skribenter fortsatte med at skrive på klassisk latin. I middelalderen finder vi altså skrifter både på klassisk latin og på middelalderlatin. ~ På ikke-[[kasussprog]] udtrykkes [[Syntaks|syntaktiske relationer]] ikke kun ved [[præpositionsled]], men også gennem ordstilling.<ref>Forskellen på »Slaverne forbandede herren« og »Herren forbandede slaverne« ligger i ordstillingen; men på et kasussprog er ordstillingen mere fri, idet betydningen fremgår af kasus (subjekt i nominativ og objekt i akkusativ). Udtrykt med pronominer, hvor der er forskellige former i nominativ og akkusativ, er der flere muligheder for ordstilling: De forbandede ham = Ham forbandede de. Modsat: Han forbandede dem = Dem forbandede han.</ref>
Sprogforskning