”Vi bør vænne os til at ”se” vort legeme som en bygning”, skrev hun i bogen '''De daglige bevægelsers skønhed''' fra 1934. Hun skrev endvidere: ”I den langsomme udvikling fra dyrets horisontale til menneskets oprejste stilling er det trin endnu ikke nået, hvor legemsbygningen helt af sig selv forbliver oprejst. Vi må tværtimod være på vagt, hvis vi skal kunne bevare den legemsbygning rank, som stadigvæk trues, såvel af det civiliserede livs vaner og pligter, som af alderens overgreb. Vor oprejste legemsbygning er underkastet de samme fysiske og mekaniske love som ethvert andet bygningsværk. At tale om [[arkitekt]] for en [[bygning]], der allerede er bygget, lyder som en paradoks, men man forstår det, hvis man gør sig klart, at det ansvar, der påhviler os overfor vor legemsbygning, er en vedholdende arkitkekts, fremfor en bygmesters.” Herefter beskriver hun, hvordan kroppen skal være i ligevægt, og hvordan denne ligevægt har [[fundament]] i føddernes og benenes stilling. Med andre ord, så kan man omskrive en Mensendieck instruktør og underviser til en verbal kropsarkitekt.
Sundhed