Kort efter at de parabolske spejle var komne i brug, opfandt den [[schweiz]]iske [[filosof]] og opfinder [[François-Pierre-Ami Argand]] i [[1781]] rundbrændere med en hul væge hvorigennem der kunne føres luft til flammen og den var monteret med et højt [[Cylinder (geometri)|cylindrisk]] lampeglas der, som en [[skorsten]], forøgede luftgennemstrømningen. Da Lange opfandt lampeglasset, førte disse forbedringer til en kraftig og rolig brændende flamme, der ikke osede. Derved kunne de parabolske spejle gøres større og dybere, idet lampeglasset førtes op gennem et hul i spejlet. Forsølvede parabolske spejle findes endnu i en del fyr og i de fleste fyrskibe. Mens de almindelige parabolske spejle kan tænkes fremkomme ved, at en parabel har drejet sig om en vandret akse gennem brændpunktet, konstruerede Argand’s efterfølger [[Bordier-Marcet]] et spejl, sideralspejlet, der kan tænkes fremkommet ved, at en parabel har drejet sig om sin parameter som lodret akse, hvor efter den del af spejlet, der ligger bag parameteren, er bortskåret for at give plads for lampen, hvis lys således bliver fordelt over hele horisonten, mens lyset fra et almindeligt parabolsk spejl kun sendes ud i en begrænset retning. Dette spejl har fundet megen anvendelse i mindre, faste fyr.<ref name="Bloch 198">{{Cite web |url=https://runeberg.org/salmonsen/2/9/0213.html |title=Bloch, s. 198 |access-date= 6. januar 2015 |archive-date= 4. marts 2016 |archive-url=https://web.archive.org/web/20160304224806/https://runeberg.org/salmonsen/2/9/0213.html |url-status=live }}</ref>
Fysik