Stillet op imod de klassiske kriminalromaner, der ifølge Ulrich Schulz-Buschhaus består af en blanding af "mysterium, action og analyse",<ref>Ulrich Schulz-Buschhaus: ''Formen und Ideologien des Kriminalromans. Ein gattungsgeschichtlicher Essay.'' Athenaion, Frankfurt am Main, 1975. P. 1-5</ref> har Simenon i sine Maigret-romaner næsten fuldstændigt elimineret de to første elementer til fordel for den psykologiske analyse. Forbrydelsen indkredser ikke her et mysterium i sig selv, den dukker frem af hverdagen og er skabt af helt almindelige forhold. Det er ikke søgningen efter forbryderen, der er i centrum, men forståelsen af gerningen. På samme måde, som Maigret ikke er nogen excentrisk detektiv, men bare en småborgerlig person, der arbejder hos politiet, er gerningsmanden heller ikke nogen dæmonisk forbryder, men nærmere en ganske almindelig person, hvis gerning udspringer af en krisesituation. Kommissæren og gerningsmanden bliver i deres almindeligheder på hver sin måde identificerbare for læseren.<ref>Arens, p. 32-33</ref>
Litteratur Journalistik Kriminalitet