De vigtigste guder i det syd og vestgermanske område var Osser, mens de i det angelsaksiske område hed Ése, begge korrespondere med de nordiske [[Aser]]. Gudernes konge hed [[Odin|Woden]] eller Wotan, han ledte den [[vilde jagt]] og bragte de døde med sig. De sydgermanske områder overgik tidligt til kristendommen i løbet af den kaotiske og samfundsomvæltende folkevandringstid; derfor er deres før-kristne mytologi kun bevaret i meget fragmentarisk form. Omvendt blev germanerne i Nordeuropa kun i mindre grad berørt af begivenhederne omkring den vestlige del af Romerrigets kollaps, derimod er nordboerne næsten fraværende i de antikke kilder. Situationen er derfor sådan at langt det mest omfattende skriftlige materiale om den germanske religion stammer fra Nordeuropa i middelalderen, mens næsten al information om de ældre perioder stammer fra det sydgermanske område. Derfor kan man ikke uden videre trække forbindelser fra alle middelalderlige mytologiske fortællinger til det materiale vi kender fra den romerske jernalder.<ref>Anders Bæksted & Jens Peter Schjødt; ''Nordiske guder og helte'', 2. red. udgave, 2004 {{ISBN|87-567-4717-9}} (pp. 16)</ref>
Religion