Der blev kun gjort landgang dette ene sted på kysten, og slæderejser på isen blev ikke foretaget. Den tyske ekspeditions største betydning kom ikke til at ligge på det geografiske område, men beroede på de nøjagtige videnskabelige undersøgelser på geofysikens og den fysiske geografis område. ''Valdivia''-ekspeditionen havde loddet meget store dybder (4.634 m, 4.647 m) nær ved Enderby og Kemp Land, hvilket havde bragt tvivl om disse kystlinjers kontinentale karakter. Nu fandt ''Gauss''-ekspeditionen lignende store dybder (2.890 m, 3.292 m) ud for [[Kejser Wilhelm II’s Land]], hvis kontinentalitet af andre grunde var sikker nok.<ref name="Salm867"/> Det gjordes derved sandsynligt, at det antarktiske fastland på en strækning af 50 længdegrader (fra ca. 50° til ca. 100° ø. l.) ender med en brudrand. som falder stejlt af til store havdybder.<ref name="Salm867"/> Den 8. februar 1903 slap ''Gauss'' fri af isen, og drev nord over. Da det var umuligt at finde et nyt overvintringssted i den drivende is, fortsatte man nordpå.<ref name="Salm868">[https://runeberg.org/salmonsen/2/22/0890.html Bruun, s. 868]</ref>
Historie