Barnepigerne havde ved en lejlighed tabt Kristina, da hun var baby, så hun brækkede et kraveben og fik et brud i det ene skulderblad. Hun blev skæv for livet, med den ene skulder højere end den anden, men udviklede sig til en særdeles dygtig rytterske, der også fik timer i fægtning og skydning. Tidligt udviste hun en imponerende modenhed – 15. marts 1633 blev hun udråbt til dronning, kun seks år gammel, og modtog som sin første officielle handling [[Zar-rusland|Ruslands]] gesandtskab, som var imponerede over barnet. Teologen [[Johannes Matthiae Gothus]] var efter kongens ønske hendes hovedlærer<ref name="NF 1417">[https://runeberg.org/nfbn/0741.html ''Nordisk Familjebok'', sp. 1417]</ref>, og underviste hende i [[religion]], [[filosofi]], [[græsk]] og [[latin]]. Hun lærte også svensk historie og moderne sprog og havde et helt ualmindeligt [[sprogøre]]. Da [[Frankrig]]s ambassadør Pierre Hector Chanut kom til Stockholm i [[1645]], konstaterede han imponeret: "''Hun taler fransk, som om hun var født i [[Louvre]]!''" [[Otto Sperling]], der var læge for [[Christian 4.]]s datter [[Leonora Christina Ulfeldt|Leonora Christina]], mødte Kristina i Sverige vinteren 1653 og samtalede med hende på italiensk, som han beherskede flydende efter at have boet i [[Italien]] i fire år. Han undrede sig over at hun, der aldrig havde været i Italien, talte sproget som en indfødt.<ref name="aasen">Elisabeth Aasen: "Barokke damer", Pax forlag, Oslo 2003, {{ISBN|82-530-2817-2}}</ref> Hun satte sig også ind i [[islam]], og hun læste ''Les trois imposteurs'', et værk, der sår tvivl om al organiseret religion.<ref>Peter Englund: ''Sølvmasken'' (s. 27)</ref>
Religion