=== Udmanøvrering, eksil og tilbagekomst ===
Pompejus havde vundet store sejre i krigene, men var blevet udmanøvreret af Cæsar i Rom. Nu fremsatte Cæsar et tilbud om et firemands styre, der skulle genrejse republikken. I 60 f.Kr. blev Cicero opfordret til at deltage i dette samarbejde. De andre var Pompejus og [[Marcus Licinius Crassus]]. Cicero afviste invitationen, som han frygtede ville sætte republikkens love ud af kraft.<ref>Rawson, E.: ''Cicero'', 1984 </ref> De tre andre indgik partnerskabet, kendt som det første [[triumvirat]], mens Ciceros moralske skrupler satte ham uden for indflydelse. Efter ti år med succes havde Ciceros principper nu sendt ham ud på et sidespor.<ref>Rawson (1984)</ref>
 
Situationen blev tilspidset, da [[populares|populisten]] [[Publius Clodius Pulcher]] i 58 f.Kr. fik vedtaget en lov, der tvang enhver i eksil, der havde henrettet en romersk borger uden rettergang.<ref group=note>Loven var tydeligvis rettet mod Cicero og formentlig en følge af hans afvisning af Cæsars tilbud</ref> Skønt Cicero fastholdt, at det ''senatus consultum ultimum'', der var blevet ham tilkendt, fritog ham for ethvert strafansvar, måtte han forlade Italien for et år. Han brugte sit eksil til at nedskrive en række af sine taler. I et brev til vennen [[Titus Pomponius Atticus]] fastholdt han, at senatet og Pompejus i ren misundelse over hans bedrifter havde forholdt sig passive overfor anklagerne. Inden afrejsen gav han en statue til [[Minerva]] på [[Forum Romanum|Forum]],<ref> Haskell (1964), s. 200</ref>
Jura Filosofi Historie Død Retorik Kriminalitet