I løbet af 1530'erne kunne Henrik fokusere mere på interne britiske forhold frem for på trusler fra [[Karl 5. (Tysk-romerske rige)|Kejser Karl 5.]] eller fra Frankrig. I 1536 gennemførte Henrik ''Laws in Wales Act 1535'', som betød, at Wales lovmæssigt blev en fælles nation med England. I 1536 fulgte Second Succession Act, hvor det blev slået fast, at det ville være Janes børn, som stod næst i arvefølgen og udelukkede [[Maria 1. af England|Maria]] og [[Elizabeth 1. af England|Elizabeth]] fra at arve. Kongen fik derudover også magt til at bestemme, hvilken linje der skulle efterfølge ham, såfremt han ikke var i stand til at levere efterfølgere.<ref>Scarisbrick, J. J. (1997). ''Henry VIII'' (2 ed.). Yale University Press, side 350-351</ref> I januar 1539 sluttede [[Karl 5. (Tysk-romerske rige)|Karl 5.]] og [[Frans 1. af Frankrig|Frans 1.]] fred. Det gjorde Henrik mere eller mindre paranoid, måske pga. trusler mod riget (reelle i større eller mindre grad), som særligt Cromwell var leveringsdygtig i.<ref>Loades, David (2009). ''Henry VIII: Court, Church and Conflict''. The National Archives, side 72-73</ref> De mange penge, som opløsningen af klostrene havde givet, blev brugt til at styrke kystforsvaret mod et angreb fra kontinentet.<ref>Loades, David (2009). ''Henry VIII: Court, Church and Conflict''. The National Archives, side 74-75</ref>
Religion Historie