I en retrospektiv gennemgang kontrasterede [[Allmusic|AllMusic-]] redaktøren Stephen Thomas Erlewine ''Willy and the Poor Boys'' med deres tidligere album, ''Green River'', fordi sangene var blødere og mere positive, bortset fra "Effigy", og sagde, at " Fortunate Son " ikke er som dateret som de fleste af de andre [[protestsang]]e fra æraen. Imidlertid føler han også sangen er lidt malplaceret på albummet. Han sammenlignede også "Poorboy Shuffle" med sange udført af jug bands og kaldte albummet "et af de største rene rock & roll albums nogensinde klippet". <ref name="AM">{{Allmusic|class=album|tab=review|id=r4758|first=Stephen Thomas|last=Erlewine|access-date={{date|2004-11-01}}}}</ref> I ''Blender-'' magasins anmeldelse af albummet blev det kaldt det modsatte af ''[[Sgt. Pepper's Lonely Hearts Club Band|Sgt.]]'' ''[[Sgt. Pepper's Lonely Hearts Club Band|Peppers Lonely Hearts Club Band]]'' og [[psykedelisk rock]], som anmelderen tilskrev bandets præstation på [[Woodstockfestivalen|Woodstock Festival]] . Til sin ''[[Rolling Stone|Rolling Stone-]]'' anmeldelse af genudgivelsen af albummet ved dettes 40-års jubilæum, kaldte Barry Walters albummet "afslappet" og krediterede samtidig Fogerty for at have skrevet en protestsang, " Fortunate Son ", som har et godt beat til dette formål. <ref name="RS">{{Kilde nyheder|url=https://www.rollingstone.com/music/reviews/album/7910/38530|title=Creedence: Back to the Bayou|last=Walters|first=Barry|date=2. oktober 2008|work=[[Rolling Stone]]|access-date={{date|2009-09-03}}|archive-url=https://web.archive.org/web/20090305172629/http://www.rollingstone.com/reviews/album/22973318/review/23063685/willy_and_the_poor_boys|archive-date={{date|2009-03-05}}|issue=1062|page=74|ref=RS}}</ref>
Musik