== Instrumenter ==
Pascal Taskin videreførte og udviklede instrumenterne fra Blanhcets hånd, bl.a. med introduktionen af "knækobler" ("genouillères"), som muliggjorde skift af registre med knæene. Desuden udviklede han også et fjerde register med bløde læderplektre (kaldet "peau de buffle") i 1768. Han fortsatte traditionen med at ombygge (kaldet "ravalement") flamske instrumenter bygget i [[Antwerpen]] af [[Ruckers]] og [[Couchet]], som var højt værdsatte for deres klangideal. Som andre byggere (herunder [[Jean-Claude Goujon]]) benyttede Taskin sig af den store efterspørgsel på flamske instrumenter ved at bygge dem af meget få gamle dele eller som egentlige forfalskninger. Selv hans sidste instrument, dateret 1788, er signeret "Andreas Ruckers" og har et forfalsket klangbundsmaleri i flamsk 17.årh. stil. Der findes i alt syv bevarede tomanualsinstrumenter fra hans hånd. De udviser alle kulminationen på fransk cembalobygning gennem raffineret design, gennemført håndværk og fine dekorationer. Det mest berømte er hans eget instrument fra 1769 som nu befinder sig på Raymond Russel Collection i Edinburgh. Dette instrument var et af de centrale instrumenter for de første moderne cembaloer bygget på grundlag af historiske instrumenter af [[Frank Hubbard]] og [[William Dowd]] sidst i 1950erne. Det har siden vøret indbegrebet af et koncertcembalo og kopieret af en lang række byggere verden over.
Musik Kultur