I [[1864]]–[[1871]] afviklede de russiske myndigheder [[livegenskab]]et, og tidligere jødiske livegne flyttede til byer og landsbyer, hvor frie jøder allerede var bosatte. Dermed kunne de georgiske jøder udvikle sine jødiske samfund. Hver gruppe flyttede sammen til de samme byer og etablerede deres respektive synagoger. De bestod almindeligvis af et antal inden for udvidede familiegrupper som strakte sig over tre eller fire generationer. Hvert samfund havde en ''[[Gabbaj|gabbai]]'', som tjente som [[rabbiner]], ''[[Schæchtning|sjeḥitá]]'' (rituel slagter), og ''[[mohel]]'' (omskærer), og førte tilsyn med religiøse og samfundsmæssige behov. Disse små samfund udviklede sig til jødiske kvarterer inden for deres særskilte byer.<ref name="Sloame"/>
Historie