Hans første møde med publikum [[1878]] virkede højst frapperende på dette. I de 8 pennetegninger ''Über das Therma Christus'', han da blandt andet udstillede (købt af Berlins Nationalgalleri), gav han en snart humoristisk, snart dybt karakteriserende fremstilling, der brød med enhver vedtægt og sikrede ham en lille fast skare beundrere og en stor hob indignerede. Fra [[Bruxelles]], hvortil han snart efter rejste – for derefter at uddanne sig i [[Paris]], [[1883]]-[[1886|86]], og i [[München]] –, udsendte han radersuiten ''Rettungen ovidischer Opfer'' (15 blade, [[1879]]), højst ejendommelige og uventede fantasier over flere af [[metamorfose]]rne med dejlige [[landskab]]er. Klinger havde nemlig i mellemtiden lagt sig efter radererkunsten, mest på egen hånd og stærkt påvirket af [[Francisco Goya]], senere af [[Karl Stauffer-Bern]]s teknik. Radernål, pen og kridt blev for lang tid hans bedste udtryksmidler, og suverænt ligegyldig over for hævdvundne grænser benyttede han i sin kunst blandede metoder ([[gravstik]], nål, [[akvatinte]] etc.). Han tog således også den [[litografi]]ske sten til hjælp og valgte mellem de forskellige udtryksmåder, alt som de passede ham som midler til hans hovedformål, at give sin myldrende rige [[fantasi]], skønhedssans og tankefylde luft. Foruden [[vignet]]ter, [[ekslibris]] og enkeltblade har Klinger således skabt blandt andet følgende cyklusser af raderinger: ''Eva og Fremtiden'' (6 blade, [[1880]]), ''Intermezzi'' (12 blade, 1880), den skønne ''Amor og Psyche'' (46 blade, 1880), den barokt fantasirige ''Parafrase over en Handske'' (10 blade, 1880), de gribende ''Dramaer'' (10 blade, situationer fra berlinerlivets vrangside, [[1881]]-83), ''Et Levned'' (20 blade, 1881-[[1884|84]]), der kaster skarpe lys over det moderne seksuelle problem (1. udgave tilegnet Georg Brandes), ''Kærlighed'' (10 blade, 1879-[[1887|87]]); ''Vom Tode'' (i flere afdelinger, 1881 og følgende år, sluttende med Opus XII, [[1911]]), og den mægtig brusende ''Brahms-Fantasi'' ([[1891]]-[[1894|94]], 41 blade); endelig ''Epithalamia'' (bryllupssange, 15 pennetegninger i [[fotogravure]], [[1907]]) og radercyklussen ''Das Zelt'' (46 blade, [[1915]]). Foruden som malerraderer har Klinger også udmærket sig ved flere reproduktive raderinger efter [[Arnold Böcklin]]. Hans lille 1891 udkomne skrift ''Malerei u. Zeichnung'' (2. oplag, [[1895]]) belyser meget interessant Klingers egen kunst og det værd, han tillægger "griffelkunsten" som selvstændigt udtryksmiddel ved siden af maleriet. Dette sidste, i hvilket han debuterede 1878 med ''Spaziergänger'', lagde han i den senere tid sig vel atter stærkt efter, med held, med sædvanlig udpræget ejendommelighed, men med stærk eksperimenteren – og famlen – med den maleriske teknik. Han har således malet ''Deputation'', ''Paris' Dom'' ([[1885]]-87, hans koloristisk skønneste billede, Wiens mod. Gall.), ''L’heure bleue'' ([[1890]], Leipzigs Museum), ''Korsfæstelsen'' (købt [[1899]] af [[Museum August Kestner|Kestnermuseet]] i [[Hannover]]), ''Pieta'' (1890, Dresdens Museum) og ''Kristus i Olymp'' ([[1897]], Wiens moderne Galeri), det kolossale [[vægmaleri]] i [[Leipzig Universitet]] ''Allegori over græsk Aand'' ([[1909]]), udsmykning af Leipzig-Museets forhal m. v.
Maleri