== Forløb ==
Tidligt om morgenen den 17. august begyndte den russiske 1. [[Klaipėda|Memel]]-armé at rykke vestpå over hele fronten mellem [[Suwalki]] i syd og [[Pogranitschny (Kaliningrad, Krasnosnamensk)|Schillehnen]] i nord. I centrum for fremrykningen ved det russiske 3. og 20. korps lå den tyske 1. infanteridivision. Da François ankom til divisionen omkring kl. 8, blev dens to brigader angrebet over hele fronten nordøst, øst og sydøst for Stallupönen af tre russiske infanteridivisioner.<ref name=autogeneret4>Se Reichsarchiv, Befreiung, S. 73.</ref> Hen under middag var der på begge fløje tegn på en omringning af de tyske enheder. Alligevel besluttede François og divisionschefen [[generalløjtnant]] [[Richard von Conta]] sig for at holde stillingen. Kl. 14 blev der overbragt befaling fra ledelsen af 8. armé (som i løbet af natten til den 17. august var blevet opmærksom på den udsatte placering som 1. korps stod i), som indeholdt ordre om at afbryde kampren og straks trække sig tilbage til Gumbinnen, men det ignorerede François.<ref>Se Reichsarchiv, Befreiung, S. 74.</ref> I mellemtiden havde divisionschefen for 2. infanteridivision, generalløjtnant [[Adalbert von Falk]], som havde bemærket kamplarmen, på egen hånd besluttet at sende 4 bataljoner fra sin division afsted mod nordøst for at støtte 1. infanteridivision.<ref name=autogeneret4 /> Denne enhed ankom sent på eftermiddagen til den sydlige del af kampområdet og angreb den 27. russiske infanteridivision, som samtidig blev udsat for et modangreb fra det grenaderregimentet "König Friedrich Wilhelm I." i flanken ved [[Puschkino (Kaliningrad, Nesterov)|Göritten]]. Herved udbrød der panik i rækkerne i den lidet kampvante russiske division. Nogle regimenter søgte nærmest i flugt tilbage mod grænsen. Ved overgangen over grænsefloden førte direkte beskydning fra tysk artilleri til betydelige tab. Flere tusinde russiske tropper overgav sig, alene 105. infanteriregiment mistede ca. 3.000 mand.<ref>Se Reichsarchiv, Befreiung, S. 74, 75f.</ref> På den nordlige flanke måtte de tyske enheder i løbet af eftermiddagen gradvis trække sig tilbage i retning af Stallupönen. Efter mørkets frembrud indstillede de russiske tropper imidlertid angrebene.<ref name=autogeneret2>Se Reichsarchiv, Befreiung, S. 75.</ref> Under slaget havde russiske enheder omgået de tyske stillinger og var ved aftenstid nået til [[Wesnowo (Krasnosnamensk)|Kussen]] ca. 40 km nordvest for Stallupönen.<ref name=autogeneret2 /> Dermed var 1. infanteridivision i fare for snart at blive afskåret fra området ved Gumbinnen-Insterburg. Også sydvest for Stallupönen lykkedes det ved aftenstid en russisk brigade at trænge ind bag de tyske stillinger.<ref name=autogeneret1 /> Trods det vægrede François sig endnu imod at indlede tilbagetrækningen. Han planlagde i stedet at genoptage kampen den følgende dag, selv om det stod klart, at den russiske overmagt da ville være endnu større.<ref name=autogeneret3 /> Først en fornyet ordre til tilbagetog fra arméledelsen fik ham til sent på aftenen at trække sine tropper tilbage i retning af Gumbinnen.
Historie