[[Richard Plantagenet, 3. hertug af York]], søn af Richard, jarl af Cambridge, og Anne Mortimer, var kun fire år gammel ved sin fars henrettelse. Selvom faderen havde mistet sin titel og land, tillod Henrik 5. Richard Plantagenet at arve titel og jord fra sin onkel, jarlen af Cambridges storebror [[Edward af Norwich, 2. hertug af York|Edvard, 2. hertug af York]], der var omkommet ved Henrik 5.'s side i Slaget ved Agincourt, og som ikke efterlod efterkommere. Henrik, der havde tre yngre brødre, og som var i sin bedste alder som nygift, kunne ikke være i tvivl om, at Huset Lancasters ret til tronen var sikret. Henriks tidlige død betød, at hans eneste søn blev konge som barn, og at landet blev styret af regenter. Henrik 5.'s yngre brødre fik intet overlevende legitimt afkom, og det betød, at Huset Lancasters alternative arveret til tronen nu lå hos Beaufort-slægten, der var efterkommere af Johan af Gents senere legitimerede afkom med sin elskerinde og senere hustru [[Katherine Swynford]]. Richard Plantagents tronkrav var nu blevet meget stærkere, og det placerede ham i en position, hvor han kunne true den svage [[Henrik 6. af England|Henrik 6.]] Indtægten fra hans besiddelser gjorde ham til en af de rigeste og mægtigste mænd i riget.<ref name="Rowse, p.109"/>
Militær