[[Milman Parry]] fremsatte teorien under arbejdet med [[Homer]]s digtning, og støttede siden [[Albert Bates Lord]] i dennes arbejde med [[Slaverne|sydslavisk]] digtning. Det var opfattelsen, at den klassiske, episke digtning blev skabt gennem en formelt styret, mundtlig proces, hvor skaldene skaber digtningen direkte og uden en fastlagt tekst. Hver fremførelse gav således en helt ny genskabelse af digtet (svarende til en impressionistisk [[jazz]]koncert), men baseret på et stort forråd af ”formler”, der var afpasset efter versemålets krav. I modsætning til denne teori står Bedes eget udsagn om, at Cædmon skabte sit digt, og at Bede selv tilsyneladende lagde stor vægt på digtet som en nyskabelse. En vanskelighed ved teorien er, at det er kun den skriftlige udgave, som er bevaret, ikke den forudsatte, mundtlige tradition. Teorien har også sine kritikere, som hævder, at digtene blev komponeret delvis i henhold til en moderne ord-for-ord-proces, og delvis også i henhold til at sette tema og formularer sammen<ref name = Cameron> Cameron (1982): «Anglo-Saxon Literature». Bind 1. Side 285</ref>.
Litteratur Kultur Sprog