Rejser til [[Holland]] og [[Belgien]] i [[1846]]-[[1847]] styrkede Courbets tro på, at maleren burde skildre livet omkring sig, på samme vis som [[Rembrandt]], [[Frans Hals|Hals]] og andre hollandske mestre havde gjort. Fra [[1848]] havde Courbet vundet tilhængere blandt yngre kritikere, [[Nyromantisme|nyromanister]] og realister; især [[Jules Champfleury]] bakkede ham op.<ref>Faunce, Sarah; Courbet, Gustave; and Nochlin, Linda 1988, s. 83.</ref> Courbet opnåede større anerkendelse efter en succes med maleriet ''Efter middagen på Ornans'' på Parisersalonen i [[1849]]. Værket – der minder lidt om [[Jean-Baptiste-Siméon Chardin|Chardin]] og [[Broder Le Nain|Le Nain]] – gav Courbet en guldmedalje og blev købt af staten.<ref>Masanès, Fabrice 2006, ss. 31–32.</ref> Med guldmedaljen behøvede Courbet ikke længere en jurygodkendelse for at udstille på Parisersalonen (en særstilling Courbet nød godt af indtil [[1857]] da denne regel blev ændret).<ref name="Masanès55">Masanès, Fabrice 2006, s. 55.</ref>
Historie Maleri