Hovedkorsfarerhæren erobrede Jerusalem den 15. juli 1099.{{Sfn|Lock|2006|p=25}} En uge senere blev Godfred af Bouillon valgt til byens hersker, men valgte ikke at blive kronet til konge.{{Sfn|Lock|2006|p=25}} Balduin besluttede at afslutte sin pilgrimsrejse og forlod Edessa til fordel for Jerusalem i november.{{Sfn|France|1994|p=133}} I [[Baniyas]] sluttede han sig til de pilgrimme, der havde forladt Antiochia med Bohemund 1. og den pavelige legat, [[Dagobert af Pisa]].{{Sfn|France|1994|p=133}}{{Sfn|Runciman|1989a|pp=302–303}} Angreb fra muslimske styrker, træthed og sygdomme forårsagede store tab under rejsen, men de fleste pilgrimme nåede Jerusalem den 21. december.{{Sfn|Lock|2006|p=25}}{{Sfn|Runciman|1989a|p=303}} Fire dage senere blev Dagobert valgt og indsat som den nye katolske patriark af Jerusalem.{{Sfn|Lock|2006|p=25}}{{Sfn|Runciman|1989a|p=305}} Den nye patriark bekræftede Godfred og Bohemund i deres besiddelse af deres lande, men der blev ikke registreret nogen lignende ceremoni i forbindelse med Balduin.{{Sfn|Murray|2000|p=84}}{{Sfn|Runciman|1989a|pp=305, 317}} Balduin og Bohemund forlod Jerusalem den 1. januar 1100.{{Sfn|Runciman|1989a|p=307}}{{Sfn|Edgington|2019|p=55}} Duqaq, Seldsjukker-herskeren i [[Damaskus]], sendte styrker for at angribe dem, men korsfarerne jog seldsjukker-tropperne på flugt nær [[Baalbek]]. {{Sfn|Runciman|1989a|p=307}} {{Sfn|Edgington|2019|p=55}} Balduin var tilbage i Edessa i februar.{{Sfn|Runciman|1989a|p=307}}
Tidligere_riger,_stater,_protektorater,_kolonier_og_lande