=== Senere liv ===
En af de norske officerer, der var med ved angrebet på Sverige, den senere oberst [[Nicolai Tidemand]], har i efterladte ''Optegnelser'' kritiseret prinsens ledelse af dette lille felttog ligesom i det hele hans færd som praktisk officer meget skarpt. Men helt retfærdig er denne kritik dog næppe. Det var imidlertid fra nu af forbi med prinsens popularitet i Norge, og i Danmark, hvor ingen havde ønsket at komme i krig med Sverige igen, gav mange – for øvrigt uden grund – ham skyld for krigen. Ligesom han i selve regeringskredsene havde en ivrig modstander i kronprinsens svoger, hertug [[Frederik Christian 2. af Slesvig-Holsten-Sønderborg-Augustenborg|Frederik Christian II]] af [[Augustenborg]], således var fremskridtspartiet her hjemme ham lidet gunstigt, blandt andet fordi han bekæmpede [[trykkefrihed]]en. Skønt han vedblev at være statholder i Slesvig og Holsten samt kommanderende general over den norske hær, tabte hans indflydelse sig efterhånden. Under [[Englandskrigene|konflikten]] med England [[1801]] kommanderede han den styrke, der besatte [[Hamborg]] og [[Lübeck]]; men det var kun en militær promenade, der snart endte. Landgreven ville meget gerne spille en politisk rolle, men ofte endte det med en uheldig udgang. I [[1806]] indledte han uden kongens vidende hemmelige forhandlinger med englænderne, og den danske regering måtte fortælle den engelske gesandt, at prins Carl intet officielt mandat havde fra den danske konge.
Titler Samfund Historie Biblioteks-_og_informationsvidenskab