=== Udenrigshandelen i middelalderen ===
Det var kongen, stormænd og gejstlige, som drev og dominerede udenrigshandelen til et stykke ind i [[Høj- og senmiddelalder i Norge|højmiddelalderen]]. Redere og eksportører for de norske både, som sejlede til England med tørfisk og andre varer, var den norske konge, byernes [[borger]]e, [[adel]]sfolk, [[ærkebiskop]]pen og i nogen tilfælde [[kloster (kristendom)|klostre]]. Norske skibe sejlede også til [[Flandern]], således vides at ærkebiskoppen sendte sit skib dertil i 1301.<ref name=Nie294>[[#Nie|Nielssen m.fl.: ''Fangstmenn'' side 294.]]</ref> Men fra begyndelsen af 1300-tallet overtog udlændinge helt og holdent. I en beretning fra danske [[pilgrim]]me i Bergen i 1191 vides, at der også kom købmænd fra andre lande til Bergen. Pilgrimmene fortæller om handelsfolk fra [[Island]], [[Grønland]], [[England]], [[Danmark]], Tyskland, [[Sverige]], [[Gotland]] og endnu flere lande. Fra begyndelsen af 1200-tallet var det mere og mere tyskere fra Østersøen med udgangspunkt i [[Lübeck]], som blev dominerende. Senere blev disse tyske købmænd kendt som hanseater.<ref name=Nie198/><ref name=Nie294/><ref name=Mos256>[[#Mos|Moseng mf.: ''Norsk historie 750 – 1537'' side 256.]]</ref><ref name=Mos258259>[[#Mos|Moseng mf.: ''Norsk historie 750 – 1537'' side 258-259.]]</ref>
Vand