Englænderne indledte et tre-delt angreb, hvor Edvard førte sin hær ind i North Wales stort set samme vej som i 1277, [[Roger Mortimer, 1. Baron Mortimer|Roger Mortimer]] tog sig af Midtwales og [[Gilbert de Clare, 7. jarl af Gloucester|jarlen af Gloucester]] avancerede med en betydelig hær i syd.<ref name="P154">{{Harvnb|Prestwich|2007|p=154}}</ref> Til at begynde med var waliserne heldige. I juni 1282 blev Gloucester besejret under [[slaget ved Llandeilo Fawr]].<ref>{{Harvnb|Morris|2008|p=180}}</ref> Edvard erstattede ham med [[William de Valence, 1. jarl af Pembroke|William de Valence, jarl af Pembroke]] som plyndrede i syd så langt som til [[Aberystwyth]], men han havde ingen opgør med den walisiske hær.<ref name="P154"/> Edvard oplevede hefter et tilbageslag i Midtwales, da hans kommandør her, Roger Mortimer, døde i oktober.<ref name="P154"/> Den 6. november, mens ærkebiskoppen af [[Canterbury]], [[John Peckham]], var i gang med fredsforhandlinger, besluttede Edvards kommandør i [[Anglesey]], [[Luke de Tany]], at udføre et overraskelsesangreb. Kort efter at Tany og hans mænd havde krydset en [[pontonbro]], som de havde bygget, blev de overfaldet af waliserne og led store tab under [[slaget ved Moel-y-don]].<ref>{{Harvnb|Prestwich|1997|pp=191–2}}</ref>
Historie