Paulsen har malet historiske genrekompositioner, iblandt hvilke navnlig det ovennævnte ''Adam og Eva'' og det i 1898 udstillede ''Den hellige Cæcilia'' (Nationalgalleriet) udmærke sig ved inderlig poetisk stemning, storladen stil og glimrende farve; her som i adskillige af sine egentlige genrebilleder viser han sig som en mester i behandlingen af det nøgne legeme, særlig hvor dette stilles op mod en fin og duftig landskabelig baggrund. Som portrætmaler: Faren, Provst Warburg (til [[Holmens Kirke]]), [[Lorenz Frølich]] (for Udstillingskomiteen), [[Laurits Tuxen]] m.fl. – står han i første række, først og fremmest i sin egenskab af klar og åndfuldt forstående karakterskildrer, dernæst ved sin evne til at stille og bevæge figurerne på en i samme grad tiltalende, naturlig og personlig måde; her som i kompositionerne viser han sig tillige som en fremragende formkunstner, en fin og sanddru kolorist. Som [[landskabsmaler]] er han blandt alle nyere fortolkere af fædrelandets natur den mest udprægede lyriker. Stærkest giver hans poetiske sjæl sig udtryk, hvor motivet er det simplest mulige, stort plan med få, lidet markerede linjer, god plads til luften. Over for sådanne emner opnår han en betydelig virkning af stemningsfuld harmoni, en rigdom af fint samstemte toner.
Kunst Historie Maleri