Da Erik Abelsøn døde i [[1272]], var Valdemar kun ca. 10 år gammel. Erik Klipping ønskede imildertid ikke, at give den unge Valdemar forleningen af Slesvig, og kongen tilbageholdt derfor forleningen og tog i stedet lenet under sin forvaltning.<ref name=Salomonsen>[https://runeberg.org/salmonsen/2/24/0431.html Opslag "Valdemar Eriksøn"], [[Salmonsens Konversationsleksikon]], 2. udgave</ref><ref name=DBL>[https://slaegtsbibliotek.dk/911677.pdf Opslag "Valdemar (IV) Eriksen"] [[Dansk Biografisk Leksikon]]</ref> Erik Klipping havde ikke kun haft tvister med Valdemars far, men lå i strid med mange andre af de danske stormænd. På [[Danehof]]fet i [[1283]] i [[Vordingborg]] tvang stormændene kongen til en række indrømmelser, herunder at forlene Sønderjylland til Valdemar. Forleningen omfattede dog ikke [[Als]], [[Langeland]] og de dele af Sydfyn, som havde været en del af faderens len.<ref name=generalogie>[http://www.manfred-hiebl.de/mittelalter-genealogie/mittelalter/koenige/daenemark/waldemar_4_herzog_von_schleswig_1312.html Opslag "Waldemar 4. Herzog von Schleswig"] i Lexikon des Mittelalters: Band VIII Spalte 1951, gengivet i Genealogie Mittelalter {{de sprog}}</ref> Valdemar rejste overfor kongen krav på [[Als]] og på krongodset i hertugdømmet. Udover at gøre krav på et større len og krongodset, skrev han et brev til [[ærkebiskop]] [[Johannes Dros]], hvor han gjorde krav på den danske kongetrone som følge af, at [[Abelslægten]] havde større ret til tronen end [[Christoffer 1.]]'s efterfølgere.<ref name=DBL/><ref name=generalogie/> Kravet på tronen førte ikke til noget, men der blev holdt en voldgiftssag om kravene på et større len og krongodset, men Valdemar fik ikke medhold ved voldgiften, hvis afgørelse blev bekræftet ved Danehoffet i [[Nyborg]] 1285.<ref name=DBL/><ref name=Salomonsen/>
Personbillede_savnes