Helstaten var ikke blevet til af intet. Lige siden tidligste middelalder havde der været statsretslige og økonomiske forbindelser mellem det danske kongerige og hertugdømmerne. [[Hertugdømmet Slesvig|Sønderjylland]] havde oprindeligt været en del af det danske kongerige, men dets tilknytning hertil var blevet svækket ved en kompliceret arvedelingspolitik, hvis virkninger blev forstærkede ved en indvandring af fremmed, fortrinsvis holstensk, kapitalstærk adel, som opnåede særrettigheder på bekostning af statens nationale helhedsinteresser og som førte til opkomsten af en [[partikularisme|partikularistisk]] (reelt danskfjendsk) overklasse, der kvitterede for sine fordele ikke ved at støtte den danske stat, men tværtimod ved at undergrave den statslige helhed ved stadigt nye krav om særrettigheder. [[Hertugdømmet Holsten|Holsten]] var oprindelig blevet knyttet til det danske kongerige ved en imperialistisk [[korstog]]spolitik i tidligste middelalder, der havde gjort danske konger til formelle overhoveder som holstenske hertuger. Skiftende danske konger havde formået at udvikle denne formelle forbindelse til en økonomisk vel fungerende sammenknytning mellem kongeriget og hertugdømmet dels i form af studehandel og kornudførsel sydpå, dels i form af handel med forædlede varer nordpå. Denne fremgangsrige økonomiske forbindelse var imidlertid udviklet under vedvarende hensyntagen til hertugdømmernes politiske og økonomiske overklasse, det slesvig-holstenske ridderskab, der nok tålte de skiftende danske kongers formelle overherredømme, men som ikke var til sinds at give afkald på sine særrettigheder. Endelig havde [[Sachsen-Lauenburg|Lauenborg]] i tidligste middelalder måttet anerkende de danske konge som sit formelle statsoverhoved, og det var egentlig denne tilstand, som blev genskabt, da hertugdømmet blev tilbyttet til gengæld for det tidligere [[Svensk Forpommern]].
Historie Tidligere_riger,_stater,_protektorater,_kolonier_og_lande