Stater anses ens med hensyn til behov, men ikke i evner til at opnå dem. Den positionelle placering af stater med hensyn til egenskaber bestemmer distributionen af evner. Den strukturelle distribution af evner begrænser derefter [[kooperation]] mellem stater gennem frygten for [[relativ gevinst (internationale relationer)|relativ gevinst]] for andre stater, og risikoen for at være afhængig af andre stater. Ønsket og relative egenskaber for hver stat til at maksimere relativ magt begrænser hinanden, hvilket resulterer i en '[[Magtbalance i internationale relationer|magtbalance]]', der skaber internationale relationer. Det giver også anledning til '[[sikkerhedsdilemma]]et' som alle nationer stå over for. Der er to måder hvorved stater kan balancere magt: intern balancering og ekstern balancering. Intern balancering sker i takt med at stater øger deres egne evner ved at øge økonomisk vækst og/eller øger militære udgifter. Ekstern balancering sker når stater går ind i alliancer for at udligne magten fra mere magtfulde stater eller alliancer.<ref>{{Harvnb|Waltz|2000}}</ref>
Filosofi