== Treårskrigen ==
I [[1848]] forlod Jonquières højskolen, blev [[Kaptajn (militær)|kaptajn]] og tilsynshavende ved fabrikationen af forskelligt artillerimateriel, men kom heldigvis i april til tjeneste ved 7. batteri, ved hvilket han i [[Slaget ved Nybøl]] og [[Slaget ved Dybbøl (1848)|ved Dybbøl]] lagde megen praktisk dygtighed og et ualmindeligt mod for dagen. Samme år blev han [[Ridder af Dannebrog]] og i [[1856]] [[Dannebrogsmand]]. I de følgende 2 krigsår virkede han selvstændig som kommandør for 9. batteris ene halvbatteri såvel ved [[Fredericia]] som [[Slaget ved Isted|ved]] [[Isted]] og udmærkede sig på ny. Efter krigen blev Jonquières medlem af Artilleri- og konstruktionskommissionen og af flere andre kommissioner, ligesom han også i vinteren [[1851]]-[[1852|52]] holdt foredrag i artilleri for artilleriets officerer, men det var først, da han i slutningen af [[1853]] afløste [[C.C. Lundbye]] som konstruktør ved artilleriet, at hans rige evner fuldt kunne udvikle sig, idet mange forskellige opgaver forelå. Han havde allerede samme år offentliggjort ''Undersøgelser betræffende Skydning, især med Hensyn til det svære Skyts'', og i [[1855]] begyndte han på udarbejdelsen af ''Ballistiske Tabeller for de danske Projektiler'', hvilket omhyggelige arbejde udkom [[1857]], ledsaget af en forklaring samt bemærkninger til skydetabellerne. Hans nøje kendskab til skydningens teori fremgår også af andre arbejder, optaget i ''Tidsskrift for Krigsvæsen'', bl.a. ''Om Projektilers Bevægelse i Vindbøssen'' (1857) og ''Om nogle nyere Forslag til at forøge Skudsikkerheden'' ([[1858]]), medens han, efter i vinteren 1855-[[1856|56]] at være sendt til de allieredes hovedkvarter ved [[Sebastopol]] for at gøre sig bekendt med belejringsarbejderne, skrev ''Betragtninger over Sebastopol Belejring''. ''Tidsskrift for Søvæsen'' [[1858]] bragte ''Nogle Ord om Flaaden'', der gav anledning til en polemik i tidsskriftet og i pressen. Den vigtigste opgave, som forelå, var tilvejebringelsen af [[riflet skyts]], hvormed der allerede i [[1853]] var anstillet forsøg, men navnlig efter at franskmændene i felttoget [[1859]] var optrådte med en riflet feltkanon, gjaldt det om snarest at tilvejebringe en sådan. Som det mest virksomme medlem af riffelskytskommissionen konstruerede Jonquières en riflet 4 punds feltkanon efter fransk system, først ved at udbore 3-pundige [[bronze]]kanoner, senere af [[støbejern]]; ligeledes konstruerede Jonquières 12 punds fæstningskanoner, dels af støbejern, dels af bronze, og andet riflet skyts, således at det skyldes ham, når vi under [[2. Slesvigske Krig|krigen]] [[1864]] havde et ikke ringe antal riflede felt- og fæstningskanoner. Ved siden af denne betydelige virksomhed benyttedes Jonquières, der i [[1860]] fik [[major]]s karakter, som konsulent i [[søbefæstningssagen]], idet [[Københavns Søbefæstning]] ved lov af 1858 betydelig udvidedes, ligesom han også blev medlem af Søbefæstningskommissionen til at afgive betænkning over den approberede plan. [[Marinen]] benyttede ligeledes hans tjeneste, idet han [[1860]] var medlem af en kommission til bedømmelse af den whitworthske kanon og fra [[1863]]-[[1865|65]] var medlem af en kommission, der skulle anstille forsøgsskydninger mod [[panser]]plader. Jonquières, som 1863 blev virkelig major, udsendtes desuden på flere tjenesterejser, således i [[1861]] til [[England]] og i 1863 til Sverige, hvor vore nye riffelkanoner fabrikeredes.
Historie