I kølvandet på udbruddet [[den spanske selvstændighedskrig]] i [[Europa]] blev [[vicekonge]]n i [[Vicekongedømmet i Río de la Plata]] i maj 1810 afsat ved [[Majrevolutionen]] og erstattet af en junta. Vicekongedømmet i Río de la Plata udgjorde på daværende tidspunkt myndigheden i det områder, der i dag omtrent udgør Argentina, Bolivia, Paraguay og Uruguay. Der blev fra [[Buenos Aires]] udsendt tre militære styrker til [[Øvre Peru]] (omtrentlig det nuværende Bolivia) ledet af [[Juan José Castelli]], [[Manuel Belgrano]] og [[José Rondeau]], men det lykkedes ikke at vinde kontrollen over det dengang ganske velstående Øvre Peru, der således forblev under royalisternes kontrol. Konflikten skiftede imidlertid karakter til en langvarig [[guerillakrig]] med oprørere (republiquetas), der bekæmpede den spanske krone og overhøjhed i landet. Guerillakrigen svækkede Spaniens position i Øvre Peru, og da [[Simón Bolívar]] og [[Antonio José de Sucre]] besejrede royalisterne i det nordlige [[Sydamerika]], gennemførte Sucre et felttog mod de sydligere dele af kontinentet, der ultimativt besejrede roylisterne, hvilket førte til. at Bolivia kunne erklære sin selvstændighed den 6. august 1825.
Historie Videnskab Humaniora