== Tankegangen ==
[[Nietzsche]] forstod ved "vilje til magt" den motivation eller drivkraft, der ligger til grund for al menneskelig adfærd, mens [[Schopenhauer]]s tilsvarende "viljen-til-livet"-aksiom, ifølge ham, var en intetsigende [[pleonasme]], idet livet ''er'' vilje. Schopenhauer anså virkeliggørelsen af viljen som umulig, det at mennesket ''"vil"'' er dets lidelse og den eneste måde at sætte viljen ud af kraft var via kunsten og den religiøse [[askese]] da disse udmærker sig ved at være viljeløse; de hæver sig over enhver vilje til virkeliggørelse og det "at sætte værdier". Dette var for Nietzsche udslagsgivende for hans definition af [[nihilisme]]n (nihil: intet, ingen værdier) og et gennemgående tema i hans forfatterskab blev dette opgør med Schopenhauers nihilisme og dens fornægtelse af al menneskelig storhed i form af skaberkraft og virkeliggørelse. Derudover var udgangspunktet for hans kritik af Schopenhauer en række eksempler, hvor mennesket øjensynligt har sat viljen til magt (andres magt eller magten over sit eget åndsliv) over selve livet. "Viljen til magt" er i høj grad en [[hermeneutisk]] idé og bygger grundlæggende på en opfattelse af subjektets rolle i verden som fortolkende. Viljen til magt bliver på den måde til fortolkningens og systematiseringens magt. Vi opnår altså kontrol (magt) over tilværelsen ved at fortolke den – dette, mener Nietzsche, er den centrale menneskelige drivkraft.
Filosofi