Stillet over for forværrelsen af arbejderklassens nød på grund af krigen, insisterede SPD fra starten af 1917 på at indfri løfterne om politiske reformer. Scheidemann, [[Conrad Haußmann]] og [[Gustav Stresemann]] begyndte forhandlinger om at danne et flertal med et mål om et parlamentarisk styre. I den forbindelse kom Scheidemann så langt meningsmæssigt mod de borgerlige partier, at han mente, han til nød kunne se et parlamentarisk system med en [[monark]] i spidsen for sig.<ref>Loth, s. 153</ref> Et resultat af disse forhandlinger var en [[Friedensresolution]] fra den tyske Reichstag den 19. juni 1917. Inden [[Mehrheitssozialdemokratische Partei Deutschlands|ledede han MSPD]]-delegationen ved den resultatløse [[Stockholm Fredskonference 1917|internationale socialistiske konference]] i Stockholm i 1917.
Politik