=== Øresundskysten ===
[[Fil:Kirsten Piils Kilde 1895.png|thumb|Folkeliv ved [[Kirsten Piils Kilde]] i slutningen af 1800-tallet]]
''Hovedstadens landliggerliv'' går langt tilbage i tiden. Helt tilbage fra [[middelalder]]en havde [[københavn]]ske [[borger]]e på [[Sankt Hans aften]] [[valfarte]]t til de gamle [[helligkilde]]r, og fra 1600-tallets slutning havde borgerne foretaget udflugter til kongelige [[slot]]te i nærheden af hovedstaden. Fra omkring [[1740]] begyndte københavnere at opføre ''landsteder'' nord for København, således blandt andre [[Aggershvile]], [[Enrum]], [[Hellerup]] og [[Mariendal (Frederiksberg)|Mariendal]]. I årene omkring 1800 tog dette byggeri et opsving især ved Hellerup og [[Charlottenlund]], hvor der byggedes det ene landsted efter det andet. Omtrent samtidig blev [[Strandvejen (København)|Strandvejen]] den foretrukne vej for en voksende [[skovtur]]sfærdsel med udflugter til [[Dyrehaven]] og [[Dyrehavsbakken]], men helt op til [[Rungsted]] nåede disse udflugter; den nordlige del af Øresundskysten blev derimod endnu ikke mål for københavnske udflugter. I løbet af 1800-tallet voksede denne færdsel, og stadig nye samfærdselsmidler blev taget i anvendelse: [[wienervogn]], [[kapervogn]], [[omnibus]], og i [[1863]] [[Nordbanen]]. Men udflugterne nåede stadig kun så vidt som til Rungsted og med hovedmålet Dyrehaven ved [[Klampenborg]]. [[1842]] begyndte en [[dampskib]]ssejlads mellem København, [[Helsingør]] og [[Helsingborg]], men først efter flere årtier fik denne kystsejlads sit gennembrud, hvorved hovedstadens landliggere for alvor begyndte at søge til den nordlige del af Øresundskysten. Endnu omkring midten af århundredet var der kun et egentligt anløbssted i [[Humlebæk]] med egnens eneste havn, idet [[Sletten (by)|Sletten]] og Snekkersten havne først blev færdige i [[1878]], hvorefter disse havne også kom til at indgå i dampskibenes sejlplaner. Snekkersten havn var fælles for [[Snekkersten]] og [[Skotterup]] [[fiskerleje]]r. Som det sidste fiskerleje fik [[Espergærde]] en egentlig havn [[1884]], men kom først mere end ti år senere med i sejlplanen.
[[Fil:Marienlyst 1859.jpg|thumb|Vekselerer J.S. Nathanson lejede [[Marienlyst Slot]] af Helsingør Kommune og åbnede hotellet der i 1859]]
Landliggerlivet, der udgik fra ''Helsingør'', var adskilt i to dele: for velhavere og for det jævne folk. Velhaverne havde allerede i slutningen af 1700-tallet og i begyndelsen af 1800-tallet anskaffet sig landsteder i omegnen. [[Skibsklarerer]]familier i Helsingør som Brown, Classen og Fenwick havde købt lystgårde uden for byen som "Quistgaard", "Claytorpe" og "Fairyhill" i [[Nyrup]], "Gurrehus" ved [[Gurre]], "Meulenborg" ved [[Snekkersten]] og "Rolighed"; kun sidstnævnte lå på købstadens egne jorder. Omkring midten af 1800-tallet etableredes en række nye landsteder på Helsingør Overdrev: "Fredsholm" (ved N.P.Kirck), "Nøjsomhed" (A.C.Møller), "Prøvesten" (Prytz), "Belvedere" (J.P.Lundwall), "Birkehøj" (Thalbitzer), "Tårnhøj" (Bugger), endvidere "Margrethehøj", "Vapnagaard", "Ørsholt", "Montebello" – der som landsted blev udskilt fra driftsejendommen [[Kronborg Ladegaard]] i [[1848]], "Bergmannsdal", "Villa Augusta", "Strikkergaarden" i [[Toelt]] og "Borsholmgaard". Et fælles træk ved disse landsteder var, at de lå inde i landet. Derimod blev kysterne det foretrukne opholdssted for jævnere befolkningslag. Ved Nordkysten foregik flere store pinsefester i [[Hammermølle Skov]]en ved [[Hellebæk]], og i [[1858]] oprettedes et kursted med [[Hotel Marienlyst]] som [[kurbadehotel]], hvilket medførte, at et stigende antal af københavnske familier i de følgende årtier tilbragte sommeren i egnen omkring [[Hellebæk]] og [[Ålsgårde]] på Nordkysten. På Sydkysten foregik allerede ved begyndelsen af 1800-tallet et omfattende strandbadeliv. Senere, i 1860-erne, anlagdes "Hansens Badeanstalt" ved "Ørehøj". Foruden det egentlige badeliv omfattede helsingoranernes landliggersysler også tidligt udflugtsture til [[Egebæksvang]]. Egebæksvang var blevet [[fredsskov]] ved forordningen af [[1805]] og således driftsskov, men den blev åbnet i 1828 som forlystelsessted, idet [[skovrider]]en på Valdemarslund lod meddele ordensbestemmelser for de besøgende, og samme år lod en fisker for egne midler opføre en bro ved [[Skotterup]] til bekvemmelighed for alle, der ønskede at foretage en sejltur til skoven. Skotterup kom senere til at indgå i dampskibenes sejlplaner, idet skibene stoppede ud for kroen i Skotterup, de rejsende blev hentet og bragt i land i fiskerbåde af færgelauget, der anvendte den såkaldte "Kongevase" som landingssted. Når dampskibet nærmede sig, viste det ved flagsignaler hvormange rejsende, der skulle ilandsættes. Da Snekkersten havn var ved at være færdig i 1876, flyttede landsætningen til den nye havn, hvor man betalte 60 kroner omåret i bropenge, og hvor der blev opført et venteskur til folk, der i land ventede på at komme med dampskibet.
Samfund Historie Migration