Samme år blev han [[major]] og ansattes først ved 1., senere ved 4. og dernæst som midlertidig kommandør
for 1. Infanteriregiment, hvis chef han blev ved årets slutning. Udnævnt til [[oberst]] [[1867]] blev han chef for 21. bataljon, var i [[1876]] [[brigade]]chef under lejrøvelserne ved [[Hald Ege|Hald]], ligesom han i [[1873]] overværede troppemanøvrer i [[Østrig]]. I [[1879]] opnåede han at blive [[general]] og chef for 2. Sjællandske Brigade (Kommandør af 2. grad af [[Dannebrogordenen]] var han blevet [[1875]]), men 2 år senere blev han angrebet af den sygdom, som 12. marts 1882 endte hans dage. Kort forinden var han blevet afskediget på grund af svagelighed. Hans rolige væsen og sunde militære blik gjorde ham til en dygtig fører. Han blev [[11. december]] [[1867]] gift med Andrea Hey, datter af købmand Hey i [[Helsingør]].
Historie