Ord har ofte forskellig betydning afhængig af den sociale kontekst de anvendes i. Et vigtigt eksempel på dette er den proces, der kaldes [[deiksis]], som beskriver den måde hvorpå visse ord henviser til bestemte entiteter gennem deres relation mellem et specifikt punkt i tid og rum idet ordet ytres. Eksempler på dette er ordene "jeg" (som angiver den talende person), "nu" (som angiver taleøjeblikket) og "her" (som angiver talens placering). Tegn ændrer ligeledes betydning over tid, efterhånden som de konventioner der bestemmer deres brug gradvist ændrer sig. Deiksis er en vigtig del af måden sprog anvendes til at udpege entiteter i verden.<ref>{{harvcoltxt|Levinson|1983|pp=54–96}}</ref> Studiet af hvordan lingvistiske udtryks betydning ændrer sig afhængig af kontekst kaldes derimod [[pragmatik]], og pragmatikken undersøger ofte mønstre i sprogbrug og hvordan disse mønstre bidrager til betydning. For eksempel kan lingvistiske udtryk på alle sprog ikke kun bruges til at transmittere information, men også til at udføre handlinger. Visse handlinger udføres udelukkende gennem sproget, men har alligevel håndgribelige konsekvenser, såsom "navngivning", som skaber et nyt navn for en entitet, eller når en præst ved en [[vielse]] udtaler "Jeg erklærer jer hermed for rette ægtefolk at være", hvilket etablerer en social kontrakt i form af et [[ægteskab]]. Disse typer handlinger kaldes [[talehandling]]er, omend de også kan udføres gennem skrift eller ved håndtegn.<ref>{{harvcoltxt|Levinson|1983|pp=226–78}}</ref>
Sprog