De tyske flygtninge kunne ikke returnere til Tyskland, før Danmark fik tilladelse fra besættelsesmagterne i Tyskland. Tyskland var et stort kaos lige efter krigen, mange sultede og de store byer var udbombede efter krigen. Derfor mente besættelsesmagterne, at Danmark - der var sluppet relativt billigt fra krigen - godt kunne tage sig af flygtningene indtil forholdene i Tyskland var blevet bedre. Kun ca. 15% kom tilbage til deres hjemsted - mange var flygtet fra den sovjetiske hær og ønskede heller ikke at komme tilbage til områder under russisk og kommunistisk indflydelse. De fleste kom fra egne som nu var annekteret af Rusland og Polen, og de var derfor nødsaget til at bosætte sig i de tilbageværende dele af Tyskland. Hjemrejsen foregik med dansk jernbanematriel og dansk bevogtning. Fra en gennemgangslejr i [[Kolding]], som havde sporforbindelse til [[Kolding Sydbaner]], blev de første flygtninge sendt hjem den 1. nov. 1946 og derefter kørte der regelmæssig tog med ca. 1000 flygtninge sydpå. Hvert tog havde et vagtmandskab på 8 værnepligtige fra [[Beredskabsstyrelsen|Civil Beskyttelsen]] (CB) foruden [[DSB]] mandskabet.
Historie Sprog