Straks hun trådte ind på scenen, tog hun tilskueren fangen: hendes store øjne spillede af liv, hendes smukke ansigt lyste af friskhed, og hendes stemme ejede de fulde brysttoner, dog var just ikke ærlighed særkendet for hendes figurer, snarere havde de netop deres ynde ved en bismag af løgnagtighed eller dog pudsenmageri. Hun fejrede sine største triumfer i roller, hvor hun under uskylds og enfolds maske kunne trods sin formynders modvilje tilliste sig sin elsker, f.eks. som Agathe i ''De forliebtes Galenskaber'' og som Rosina i ''[[Barberen i Sevilla]]'', eller i sådanne, hvor situationen føjede det pikanteri til hendes skalkagtighed, at det var selve elskeren, hun overlistede, som f.eks. Frk. Trine i ''Fejltagelserne''.
Historie