Hans tilgangsvinkel var ikke køn. Model var en nådesløs chef, som var villig til at påføre og lide tab for at stabilisere sin front.<ref>Newton (2006), pp.259, 274, 362.</ref> Udover de nævnte tilfælde satte han overordnede reserver ind, hvor kampene var hårdest, og sparede dermed de enheder, som han anså for at være vigtige for sit eget kommandoområde.<ref>Newton (2006), pp.200–201.</ref> F.eks. blev han tildelt elitedivisionen ''[[Grossdeutschland]]'' i september 1942, da hans 9. Armé var under kraftige angreb i [[Operation Mars]]. Han fik at vide, at divisionen ikke måtte deles op, men Model delte den alligevel op i bataljoner og kompagnier, som han brugte til at stoppe huller med. ''Grossdeutschland'' led et tab på næsten 10.000 mand ud af 18.000, og var på et tidspunkt på randen af oprør. Men fra Models synspunkt var disse tab acceptable, fordi de betød, at 9. armé ikke led dem.<ref>Newton (2006), pp.201–204.</ref> Når det er sagt, behandlede han ikke disse enheder som den rene kanonføde. I begyndelsen af 1942 blev regimentet ''Der Führer'' fra 2. SS division reduceret til en håndfuld mænd i løbet af tre ugers hårde kampe; men fik forstærkninger på mindst 1.500 herunder [[88 mm kanon]]er og [[Sturmgeschütz III|StuG III]] [[stormartilleri]], og Model selv besøgte den sektor af fronten dagligt, hvor han vurderede, hvilken støtte der ville være nødvendig for at kunne afvise de sovjetiske angreb.<ref>Newton (2006), pp.189–192.</ref><ref>Carell (1966), pp.402–407.</ref>
Død Kriminalitet