Norström studerede i [[Uppsala]], hvor han siden virkede som [[docent]], indtil han 1891 blev [[professor]] ved [[Göteborgs Högskola]]. Hans vigtigste værker er: ''Natursammanhang och frihet'' (1895), ''Hvad innebär en modern ståndpunkt i filosofien'' (1898), ''Masskultur'' (1910) og navnlig ''Religion och tanke'' (1912). Oprindelig udgået af den [[Boström]]ske skole, stærkt påvirket af [[Carl Yngve Sahlin]] og [[Pontus Wikner]], kæmpede Norström sig efterhånden frem til selvstændighed og klarhed, idet han på en gang frigjorde sig for sine læremestres optimistiske [[idealisme]] og vendte sig imod tidens [[rationalisme]] og [[Naturalisme (filosofi)|naturalisme]]; gennem studiet af [[Immanuel Kant|Kant]], der ved sin [[erkendelse]]skritik bliver ham tænkeren frem for alle andre, og af de moderne kulturfilosofer [[Dilthey]] og [[Nietzsche]] når han til en udpræget [[personlighedsfilosofi]], hvori livsvilje og livstro er de dybeste motiver. Norströms kritik af [[Ellen Key]]s [[liberalisme]], der fremkaldte en vidtløftig [[polemik]], er stærk og rammende og viser forfatteren som en af Nordens mest udprægede og selvstændige tænkere i sin tid.
Filosofi Universiteter Undervisning