== Landskabsmaler ==
Landskabsmaleriet drog imidlertid mere og mere Kølle til sig, og hans [[talent]] fremtrådte her i en fylde, der viste, at valget havde været rigtigt. ''Eftermiddag paa Himmelbjærget'' (1860) blev købt til [[den Kongelige Malerisamling]], og samme år fik han Akademiets mindre rejsestipendium på to år, som han for største delen tilbragte i [[Rom]] og dets Omegn. Hans første billeder herfra, ''Parti af Colossæum'', ''Romas og Vestas Tempel'', minder i sikkerhed og finhed om [[Constantin Hansen]]s og [[Christen Købke]]s gengivelser af lignende emner. Senere dannede han sig en selvstændigere opfattelsesmåde, hvori den milde, poetiske stemning, der hører til Kølles hovedfortrin som maler, især træder frem. Det smukkeste eksempel på denne retning er vistnok ''Parti ved Nemisøen'' (udstilling 1862, [[Alfred Hage (handelsmand)|Konsul Hages]] Samling). Efter hjemkomsten vendte han tilbage til fædrelandets natur og indsamlede studier på mindre sommerrejser, snart i [[Fyn]], snart på [[Møn]], snart i [[Nordsjælland]], oftest gengav han dog motiver fra [[Dyrehaven]] eller [[Ordrup]]. Også her var det den fyldige stemning, den rene naturfølelse, den åndfulde gengivelse af landskabets hovedtræk, som fængslede, om man end undertiden måtte indrømme, at finheden og mildheden gik over til svaghed; selv de stejle klinter på Møn blev under hans hånd til venlige idyller, kærtegnede af et blidt og dæmpet sollys. Efter [[1866]] sporer man en forandring. ''Parti i Vinderød Skov'' adskiller sig ikke alene ved sit særegne motiv, en række af vinden stærkt medtagne træer på en hældende bakke, men også i behandlingen; han bliver bestemtere i modelleringen, klarere i farven og mindre "fortonet" i hovedvirkningen. I det mindre billede ''I Skoven om Foraaret'' kappes han med [[Blomstermaleri|blomstermaleren]] ved at drage landskabets forgrund nærmere til øjet og gengive skovbundens bugnende blomsterfylde. Dog er det et virkeligt landskab, hvori blikket ud over [[anemone]]rnes vrimmel lokkes ind i dybden af den vårfriske skov. Her er kækkere træk og en fyldigere farverigdom, end kunstneren tidligere vovede sig til. Et udmærket billede i denne nye retning er ''Rejnfan ved en Havremark'', et motiv fra [[Hertugdømmet Slesvig|Slesvig]], som var udstillet i [[1870]].
Kunst Historie Maleri