Som [[student]] (1730) måtte den fattige unge mand tage mod, hvad der tilbød sig, og hans vistnok gode evner og ikke dårlige kundskaber, særlig i [[sprog]], blev lidt efter lidt omsatte i litterær småmønt. [[1738]]—[[1740|40]] redigerede han [[Wielandt]]s ''Lærde Tidender'', men særlig knyttede han dog sit navn til [[lejlighedspoesi]]en og er næsten bleven det typiske eksempel på "poeten i [[Aabenraa]]". Hans lethed at finde ord fik han særlig anvendelse for i sine talrige lykønskningsdigte til [[Det danske kongehus|kongehuset]] (''Prindsen jeg spaaede, blev til en Prindsesse — Christian den Syvende kommer dog nok'' og så videre) og til adelige beskyttere, som da også skaffede den lidet kvalificerede mand, der en overgang havde været lærer ved det nye [[Sorø Akademi|akademi i Sorø]], en [[professor]]post ved [[Københavns universitet|universitetet]] og stillingen som [[Censor (eksamen)|censor]]. Hensynet til brødet var dog både for ansøgeren og for bortgiveren her det ledende. De fleste af Wadskiærs digte er udgivne i enkelttryk (''Forandrings Skueplads paa Amalienborgs Lueplads'', ''Det afgudiske Lejre og kristelige Lethraborg'', og så videre); en del har han samlet i en ''Liden Samling af udvalgte Vers'' (1743). Et udvalg af Wadskiærs poesier er udgivet af [[Hans Brix]] og [[Anker Jensen]] (1915).
Historie