La Tour var portrætmaler, pastellen hans fornemste udtryksmiddel. Han debuterede på [[Parisersalonen|Salonen]] [[1727]] (Mm. Boucher, l'Auteur qui rit). Der gik stort ry af hans værker (kongen, hoffet, [[Ludvig 15. af Frankrig|Ludvig XV]], [[Maria Leszczyńska]], [[Ludvig af Frankrig (1729-1765)|Dauphin]] etc. i Louvre] sad for ham), særlig på grund af deres træffende lighed, og den fine verden bar over med den fejrede kunstners ofte [[Ekscentricitet|ekscentrisk]] stødende væsen. La Tour var i sin fortryllende kunst den store fysiognomiker ([[Denis Diderot|Diderot]] kaldte ham den store magiker); hans interesse for at trænge ind i personligheden kunne dog med tiden blive næsten sygelig i den ængstelige omhu, hvormed han, utilfreds med resultatet, omarbejdede sine billeder, ofte til skade for deres oprindelige friskhed. I museet i Saint-Quentin findes talrige af La Tours værker (deriblandt [[Louis de Silvestre]], Mm. Rougeau, maleren [[Charles Parrocel]], De Bachery, den hollandsk-schweiziske forfatter [[Isabelle de Charrière]] (''Belle van Zuylen''), det udmærkede ungdomsarbejde: Abbé Huber læsende), mange i Louvre (deriblandt det store [[1753]] udstillede af [[Madame de Pompadour|Mme de Pompadour]], der mødtes med ret stor kritik af datiden), [[Gemäldegalerie Alte Meister]] i [[Dresden]] og på franske provinsmuseer. Særlig kendte arbejder af La Tour er endvidere portrætterne af [[Voltaire]] (et fortrinligt udkast i Collection Jul. Strauss), [[Jean-Jacques Rousseau]] (flere, et i [[Musée d'art et d'histoire de Genève]], 1750), det udmærkede [[Honoré Armand de Villars|hertugen af Villars]] ([[Musée Granet]], [[Aix-en-Provence]]), selvportræt ([[Musée de Picardie]]) og l'Abbé Raynal.
Historie Maleri Organisationer