I sit fjerde år blev Goldschmidt sat i skole hos en stilfærdig, aldrende mand, der efter to års undervisning erklærede sin elev for så vidt fremskreden, at han nu ikke kunne lære ham mere. Omtrent fra hans fødsel af havde det været bestemt, at han skulle studere, blive en berømt læge som Rabbi Meïr ben Maimon, og formodentlig fordi faren ønskede at skaffe ham en mere ortodoks opdragelse, end hans eget, af forretningslivet afhængige hus kunde yde, gik han [[Vordingborg]] lærde skole forbi, sendte sønnen til en svoger i København og satte ham i en lille drengeskole, hvor han lærte begyndelsesgrundene af latinsk grammatik. Et års tid senere opgav faren efter en ildsvåde sin handelsforretning og købte en større bondegård i [[Valby]], som for en del måtte drives ved familiens personlige arbejde; daglig kørte en vogn med fløde til København, og det ekstra fine smør blev afsat til kongens taffel og til nogle af de fremmede diplomater. Men hverken var denne omsætning synderlig indbringende eller gården god nok til, at "en Familie uden for Bondestanden" kunne leve af den endog i al tarvelighed, og efter tre års besiddelse afhændede ejeren den og slog sig på kornudførsel og handel med huder og skind. Efter sin mor arvede han så meget, at han kunne købe et bryggeri og brænderi i [[Næstved]], hvortil han flyttede i året 1833; men forinden blev hans søn, der i nogle år havde gået i det schouboeske institut, sat i [[det von Westenske Institut]], som dengang bestyredes af [[Vilhelm August Borgen]] og [[K.C. Nielsen]] og stod i ry som hovedstadens allerbedste undervisningsanstalt. Han blev student herfra [[1836]].
Jura Religion Erhvervsliv Journalistik Sikkerhed Kriminalitet