Den berømte ''Plovmandens fortælling'' blev først medtaget i Thynnes anden udgave fra 1542. Grunden til at den kom med var, at [[Thomas Usk]]s ''Kærlighedstestamentet'' havde været med i den første udgave. Usk låner fra sin samtidige Chaucer og minder således om ham. På samme måde låner ''Plovmandens fortælling'' i høj grad fra Piers Plowman. Da det i ''Kærlighedstestamentet'' nævnes, at digtets forfatter tog del i et mislykket komplot (''bog 1, kapitel 6''), og at han blev fængslet og muligvis afkrævet en afsværgelse af kætteri, blev alt dette associeret med Chaucer. Usk blev henrettet som kætter og forræder i [[1388]]. [[John Foxe]] tolkede denne afsværgning af kætteriet som et forsvar for den sande tro, og han kaldte derfor Chaucer en "sand Wiclevianer" og identificerede ham derpå fejlagtigt som en skolekammerat og nær ven af [[John Wycliffe]] ved [[Merton College, Oxford|Merton College]] på [[Universitet i Oxford]]. Der kendes ingen andre kilder til ''Kærlighedstestamentet'' end Thynnes udgave.
 
[[John Stow]] ([[1525]]-[[1605]]) var [[antikvar]], oldtidssamler og krønikeskriver. Hans udgave af Chaucers værker fra [[1561]] øgede antallet af de apokryfe skrifter med mere end 50. <ref> [http://www.uwm.edu/Library/special/exhibits/clastext/clspg077.htm The Workes of Geffrey Chaucer: Newly Printed, With Diuers Addicions, Whiche were Neuer in Printe Before: With the Siege and Destruccion of the Worthy Citee of Thebes, Compiled by Jhon Lidgate. London: Jhon Kyngston for Jhon Wight, 1561].</ref> Endnu flere kom til i 1600-tallet og tilskrivelserne til Chaucer blev bibeholdt helt frem til [[1810]], længe efter at [[Thomas Tyrwhitt]] havde beskåret listen i sin udgave fra [[1775]] <ref> [http://www.uwm.edu/Library/special/exhibits/clastext/clspg079.htm The Canterbury Tales of Chaucer: To Which are Added an Essay on his Language and Versification, and an Introductory Discourse, Together with Notes and a Glossary by the late Thomas Tyrwhitt. Second Edition. Oxford: Clarendon Press, 1798. 2 Volumes].</ref>.
Filosofi