Filmen var planlagt som et kæmpeprojekt, der ville koste meget mere end en almindelig Dreyerfilm. Den var planlagt med dyre dekorationer, f.eks. templet i Jerusalem.<ref>Martin Drouzy: Carl Th. Dreyer, født Nilsson. Bind 2, s. 204-05.</ref> Det var forståeligt, at ingen producent turde sætte penge i filmen. En amerikansk forretningsmand, Blevins Davis, som Dreyer mødte i [[1949]], lovede at hjælpe ham. Men løftet stod ikke til troende. I 16 år – fra 1949 til 1965 – holdt Davis ham hen med det ene tomme løfte efter det andet. Det lykkedes ikke at finde en producent, der ville satse på filmen.<ref>Martin Drouzy: Carl Th. Dreyer, født Nilsson. Bind 2, s. 198-202.</ref>
Journalistik Kultur