I den [[Atlantisk tid|atlantiske periode]] blev klimaet varmere og løvskove dækkede meget af området. De indvandrende rensdyr, det vigtigste bytte for jægerne under den ældste stenalder, trak sig tilbage mod nord og blev efterfulgt af skovens dyr<ref name=j24>Juodagalvis (2000), s. 24</ref>. Menneskene tilpassede sig de ændrede forhold. De var stadig nomader, men rejste kortere afstande og opholdt sig på samme sted i længere perioder. Arkæologerne har fundet mindre lejre, der kun brugtes én gang og større lejre, hvor jægere kom tilbage flere gange<ref name=j24/>. Disse lejre var normalt placeret nær søer eller floder. Jægerne benyttede pile og spyd og fiskede med harpuner. Nemankulturens finteredskaber blev påvirket af både mikrolitter fra [[Sydøsteuropa]] og makroliter fra [[Nordeuropa]] ([[Maglemosekultur]]en)<ref>Juodagalvis (2000), s. 26</ref>. Derfor blev kulturen oprindeligt kaldt mikrolitisk-makrolitisk kultur for at undgå forveksling med den allerede etablerede bondestenalder Nemankultur<ref>Juodagalvis (2005), s. 72</ref>. på trods af mange forskellige påvirkninger, var kulturen ret stabil for 2.500-3.000 år uden nogen betydende folkevandringer<ref>Juodagalvis (2005), s. 74</ref>, derfor er fundene temmelig ensartede pilespidser, trapezformede knive og ovale økser<ref>Juodagalvis (2005), pp. 72–73</ref>.
Historie Arkæologi