Typisk for Lullys orkesterklang var "for-slaget", den femstemmige orkestersats og den store orkesterbesætning. "Kongens 24 strygere" dannede ensemblets kerne, hvortil kom 12 store [[Obo|barokoboer]], en omfangsrig [[Generalbas|continuogruppe]] med [[lut]]ter, [[guitar]]er, [[Cembalo|cembali]] etc. – og temmelig ofte [[pauke]]r og [[Trompet|baroktrompeter]]. Populær var også hans fremvisning af nye instrumenter, som [[tværfløjte]] og den "franske [[trio (musik)|trio]]" med to oboer og [[fagot]]. Lully medvirkede personlig til at videreudvikle [[skalmeje]] til obo. De nye instrumenter blev tildelt solopartier i mange danse og instrumentalstykker, og blev sågar ofte spillede fra scenen. I den senere tyske tradition blev den franske trio meget brugt, specielt af [[Johann Friedrich Fasch|Fasch]] og [[Georg Philipp Telemann|Telemann]]. Tidlig i karrieren spillede Lully selv førsteviolin, og i [[André Danican Philidor|Philidor]]-samlingens [[partitur]]er finder man flere steder påskriften ''«M. de Lully joue»'' («spillet som af herr Lully»), og det indebar, at violinstemmen skulle spilles mest mulig ornamenteret.
Musik