==== Sverige ====
[[Fil:Kong Hans (John)2.JPG|thumb|''Kong Hans'' på en bislagssten ved den udvendige trappe til [[Riddersalen]] på [[Københavns Slot]]. Hugget i [[gotland]]sk [[sandsten]] i [[1503]], tilskrevet Adam van Düren, er på [[Nationalmuseet]].{{Byline|Orf3us}}]]
Også i Sverige fik unionsvennerne overhånd, og et aftalt møde i [[Kalmar]] fandt virkelig sted. Her modtog det svenske rigsråd og også Sten Sture Halmstad-håndfæstningen med få tilføjelser af hensyn til svenske forhold og forpligtede sig ved [[Kalmar Recess|Kalmar-recessen]] af [[7. september]] [[1483]] til at antage Hans til Sveriges konge. Den egentlige overdragelse af riget skulle finde sted det følgende år i Kalmar med kong Hans til stede, og tillige skulle besiddelsen af [[Gotland]] afgøres. Kalmar-recessen klarlagde, hvilken magt Hans ville få som konge af Sverige, og hvilken magt det svenske rigsråd skulle sidde med. Så genstod kun selve kongevalget, men Hans udeblev, da han ville have mere magt, end recessen åbnede for. Det svenske rigsråd ville godt have ham som konge, men uden reel magt, nærmest som den svenske konge i dag. Hans ville derimod være konge af Sverige med magt over landet. Endelig ville rigsforstanderen Sten Sture selv beholde den magt, han havde siddet med i 20 år. Resultatet var, at en del svenskere begyndte at vurdere, om en dansk konge, man sjældent så noget til, ikke var at foretrække fremfor en egenrådig rigsforstander, man ikke blev af med.<ref>Øystein Hellesøe Brekke: ''Knut Alvssons krig'' (s. 43-44)</ref>
Historie Død