Sommeren 1890 tog han medicinsk embedseksamen og fik derefter ansættelse som ''prosektor anatomiæ'' hos professor Chievitz. Samtidig kastede han sig med iver over studiet af lysets biologiske virkninger - et emne, som tidlig havde vakt hans mest levende interesse. I 1893 fremkom hans første afhandling, "Om Lysets Indvirkning paa Huden" i ''Hospitalstidende'', og den fulgtes samme år af blandt andre: "''Om Behandlingen af Kopper''", "''Om de kemiske Straalers skadelige Virkning paa den dyriske Organisme''". I de følgende år udsendte Finsen en række mindre afhandlinger, blandt hvilke navnlig "''Lyset som Incitament''" må nævnes som typisk for hans arbejds- og skrivemåde. Han var udpræget [[autodidakt]]; hans eksperimentelle undersøgelser udmærkede sig ved en klassisk enkelthed i forsøgsopstillingen og ved anvendelsen af små - nærmest forhåndenværende - hjælpemidler. Også i sin udtryksform var han i høj grad ukunstlet og ligetil, dog samtidig omhyggelig med hensyn til sprogbehandling og ordvalg. Hans skarpe iagttagelsesevne og den geniale dristighed, med hvilken han drog konsekvensen af sine iagttagelser, førte ham allerede tidligt til resultater, som skulle få varig videnskabelig - såvel som praktisk - betydning.<ref name="Salm 107">[https://runeberg.org/salmonsen/2/8/0122.html Busck, s. 107]</ref>
Litteratur Historie Kultur Organisationer Uddannelsesinstitutioner