Omvendt kom der kritik af den mangelfulde kvalitet af Simenons romaner; den voksede ud af den hastige produktionsproces. Eskin betegnede romanerne som en "ualmindelig serie af førsteskitser", som aldrig blev ordentligt gennemarbejdet.<ref>Eskin, p. 425-426. Citat p. 425</ref> Svaghederne finder man i den strukturmæssige opbygning, der ofte ikke følger en normal spændingskurve. Således lykkes ikke altid romanernes begyndelser og slutninger, handlingen kan undervejs løbe ind i blindgyder, eller slutningen snuppes for brat af. Et skift i fortælleperspektiv indsættes dels som virkningsfuld effekt, dels tjener til at dække over svagheder i handlingen eller fortælleforløbet. [[Ironi]] undgik Simenon i store træk, og i de tilfælde, hvor den ubevidst kan spores, kommer den ikke ordentligt frem. På grund af hans aversion mod korrektur, indeholder Simenons romaner elementære grammatiske fejl og gennemgående stilistiske ejendommeligheder, for eksempel hyppige udeladelser af ord og retoriske spørgsmål.<ref>Eskin, p. 427-433</ref> Sjældent anvendte virkemidler som sammenligning og [[metafor]]er viser en tendens til [[stereotypi]] og [[Kliché (sprog)|kliché]].<ref>Krechel, p. 227. Efter Geeraert, p. 53-54</ref>
Litteratur Journalistik Kriminalitet