{{main|Renæssance magi}}
Under [[renæssancen]] blev mange magiske praksis og ritualer betragtedet som ond eller irreligiøse og i forlængelse heraf, som "sort magi" i bred forstand. Hekseri og ikke-mainstream [[Vestlig esoterisme|esoteriske studier]] blev forbudt og mål for [[Inkvisition|inkvisitionen]].<ref name=zambelli>[http://books.google.com.au/books?id=Tp6PhNsz43EC& ''White Magic, Black Magic in the European Renaissance''] by Paola Zambelli ([[BRILL]], 2007)</ref> Som et resultat, blev [[naturlig magi]] udviklet som en måde for tænkere og intellektuelle, som [[Marsilio Ficino]], abbed [[Johannes Trithemius]] og [[Heinrich Cornelius Agrippa]], at videreudvikle esoterisk og rituelle studier (dog stadig ofte i hemmelighed) uden væsentlig forfølgelse.<ref name=zambelli/>
Folkeminde