Han var søn af [[Anton Wolf Haxthausen]] og blev atten år gammel [[fændrik]] ved [[Prins Georgs Regiment|Prins Georgs]] og året efter [[sekondløjtnant]] ved [[Prins Carls Regiment]] i [[Nederlandene]]. Allerede [[1711]] blev han [[Kaptajn (militær)|kaptajn]], men kom snart efter hjem, i et han blev ansat ved [[Fodgarden]] og tillige som [[Kammerjunker (titel)|kammerjunker]] hos enkedronning [[Charlotte Amalie af Hessen-Kassel|Charlotte Amalie]]. [[1716]] blev han [[major]] og endnu samme år [[oberstløjtnant]] ved von der Lühes (siden Johannsens) hvervede Regiment, med hvilket han deltog i de følgende års felttog i [[Norge]], bl.a. i Hølandsaffæren og siden som chef for Soldatesken på den norske skærgårdseskadre. [[1718]] udnævntes han til [[oberst]] og chef for 1. Trondhjemske Infanteriregiment og tog [[1719]] del i indfaldet i [[Bohuslen]]. Straks efter [[Freden på Frederiksborg|freden]] [[1720]] blev Haxthausen forsat til Danmark som chef for [[Aarhus Stift]]s nationale Infanteriregiment, som han endnu samme år byttede med østsjællandske nationale Dragonregiment. [[1730]] blev han chef for [[Dronningens Livregiment]], men beholdt dette ikke engang et år, idet han efter kort forinden at have fået [[kammerherre]]nøglen ved nytår [[1731]] blev [[deputeret]] i [[Landetatens Generalkommissariat]]. [[1735]] fik han [[Dannebrogordenen]] og arvede samme år efter sin moder godset [[Nienfelde]] i Oldenborg (af slægtens stamgodser havde han tidligere arvet [[Tienhausen]], [[Hemsen]] og [[Eisborn]]). [[6. april]] [[1736]] blev han derhos optaget i grevestanden, med et efter moderens, det aldenburgske, dannet våben, og udnævnt til [[Landdrost|overlanddrost]] i Oldenborg, hvilken post netop var blevet ledig. Her døde han allerede 26. december 1740. Han var også udnævnt til [[Krigskommissær|generalkrigskommissær]], overforstander for klosteret i Oldenburg og [[assessor]] i [[Højesteret]].
Personbillede_savnes Historie