=== Sproget ===
[[Fil:Kongens Fald illustration side 187.png|thumb|Valdemar Andersens illustration fra 1913-udgaven på side 187: "Men agterude i det bratte Tømmerkastel, paa Dækket og under Dækket, i hver en Vraa og Rede venter Alverdens Kvinder; ..."]]
Sproget i romanen er ofte fremhævet.
Det er kaldt "et uovertruffet sanseligt sprog" og romanen er "med et fuldstændig fascinerende billedsprog", hvor "Siderne flyder nærmest over med smukke metaforer".<ref name="Hovedpersonen i Kongens Fald vil have alt og får derfor intet"/>
[[Iben Tandgaard]] har ser det som et historisk præget sprog hvor "en vellykket blanding af sprængt, moderne lyrisk tone og middelalderdansk har et sprogligt univers, der er helt sit eget."<ref>{{Cite news
 | author = Iben Tandgaard
 | title =   En frigjort heltinde i år 1900
 | work = [[Kristeligt Dagblad]]
 | date = 8. februar 2017
 | url = https://www.kristeligt-dagblad.dk/kultur/en-frigjort-heltinde-i-aar-1900
}}</ref>
Sproget i de blodige scener fremhæves og særligt [[hesteslagtningen]].<ref>Se for eksempel
* {{Cite Q | Q105443226 | page = 138 }}
* {{Cite Q | Q104698605 }}
* {{Cite Q | Q104769629 }}
* {{Cite Q | Q105443431 | page = 474-475 }}
</ref>
I slutningen af 5. kapitlet (''Mikkel synker'') fra ''Foraarets Død'' hedder det:<ref name="Foraarets død, 49-50">{{Cite Q | Q65476094 }} Siderne 49–50.</ref>
{{Citat2 | Rakkeren vred Anders Graas Hest om paa Ryggen og begyndte at aabne den. Blodet laa i en stor brun Pøl, der smeltede sig ned i Sneen, den blegrøde Fraade frøs snart til Is. For hvert Snit af Kniven vældede en Farve ud af den dampende Hestekrop, Kødet spillede i dejlige blaa og røde Farver. Og se Trævlerne blev ved at røre sig, fare sammen og skælve mod Frostluften, de overskaarne Muskler krympede sig som Orme i den svirpende Ild. Det lange Luftrør kom for en Dag, Kindtænderne laa synlige som fire Linjer mystiske Bogstaver. Der kom en fin lyserød Hinde frem, den var mønstret med mangfoldige blaa Aarer som et flodrigt Land set højt oppe fra. Da Brystet blev aabnet, var der ligesom en Hule; store hvidblaa Hinder hang ned, brunt og sort Blod kom ud af Smaahuller i de aarede Vægge, det gule Fedt stod fra Loft til Gulv i langelige og drivende Klaser. Leveren var mere brun end alt andet brunt i Verden, Milten kom tilsyne blaa og skimlet som Natten og Mælkevejen. Og der var mange flere skære Farver, blaa og grønne Indvolde, teglstenrøde og okkergule Dele.
Litteratur Kultur