Modsat de tidlige grupper blev flere af disse professionelle i den forstand at de mere eller mindre kunne leve af at spille på de mange dansesteder, der kom til i de år fra Strøget [[Jomfruburet]], over Bakkens [[Place Pigalle]] til Frederiksbergs [[Hit House]]. Grupperne bevægede sig stilistisk fra en rå rhythm & blues til danske slagere. Det første forblev det mest populære på dansegulvene, mens det sidste ofte kunne høres på plade. [[Keld og the Donkeys]] (1962-80) udgivelse "Ved landsbyens gadekær" (1966) er et godt eksempel på det sidste. Det var en moderne udgave af en gammel schlager, og den soglte angiveligt over 100.000 eksemplarer.<ref>Laursen, Carsten Michael (1999): ''Top-Pop: Navn i dansk pop 1950-2000''. København: Lindhardt & Ringhoff, s. 131-34.</ref> The Defenders udgave flere fjollede sange ("Der er lys lygten, lille mor" (1966) og "Jeg har aldrig fået noget" (1966)), som lagde sig i forlængelse af tidens humor og blev til hits.
Musik