Med det politiske liv kom V. Pingel først i berøring, da han i vinteren 1879-[[1880]] i en række artikler i ''[[Morgenbladet]]'' (senere udgivne som ''Nogle Bladartikler om politiske og filosofiske Æmner'') tog til orde for "det litterære Venstre" imod [[Carl Ploug]] og meget skarpt dadlede hans og [[De Nationalliberale|det nationalliberale partis]] politik i [[Hertugdømmet Slesvig|den slesvigske sag]]. [[1882]] optrådte han som taler ved et stort møde af studenter og [[Venstre]]rigsdagsmænd og var samme år med at stifte [[Studentersamfundet]]; var dets første formand 1882-[[1884]] og medbestyrer af dets arbejderundervisning [[1883]]-[[1890]]. Da han 1883 havde været tilstede ved et møde, som de tyske socialistførere holdt i København, og han senere nægtede at forpligte sig til større mådehold i sine offentlige udtalelser, blev han afskediget og helligede sig nu helt politik. Han var samme år medstifter af [[Københavns liberale Vælgerforening]] og blev medlem af dens bestyrelse indtil [[1891]]; valgtes [[1884]] i [[Århus]] til [[Folketingsmand]] og genvalgtes indtil [[1892]], da han ikke ville søge genvalg. Han hørte oprindelig til Venstres [[Radikale Venstre (1878)|radikale fløj]] under [[Viggo Hørup]], men nærmede sig tidlig til flertallet under [[Christen Berg]] og hørte fra [[1887]] til [[Det Forhandlende Venstre]]. Som politiker var han afgjort idealist og kunne af sin stemning lade sig henrive til overmåde skarpe udtalelser mod [[Ministeriet Estrup]] og dets tilhængere, men veg heller ikke tilbage for at sige sine partifæller alvorlige sandheder. Han tog varmt til orde for videnskabelige formåls fremme. Han forblev ugift.
Litteratur Politik Sprogforskning Kommunikation Kultur Humaniora Hobby