Som hans senere arbejde beviste, var Morley en dygtig videnskabsmand og arkæolog med blivende interesse for området. Men hans forskningsresultater syntes i den tid stort set at være sekundære i forhold til hans spionageopgaver. Han var "nok den bedste hemmelige agent USA frembragte under første verdenskrig".<ref>Harris and Sadler (2003); også gengivet i Price (2006, s.116).</ref> Kort efter krigen udtrykte flere af Morleys samtidige bekymring over det bedrageriske spionagearbejde, som Morley og andre af hans kollegaer havde været mistænkt for. En fremtrædende kritiker var den berømte antropolog [[Franz Boas]], hvis protestbrev blev trykt den 20. december 1919 i tidsskriftet ''[[The Nation (USA)|The Nation]]''. Uden at nævne de mistænkte arkæologer ved navn,<ref>Boas havde fået fat i oplysninger, der implicerede Morley og tre andre amerikanske videnskabsfolk, [[Herbert Spinden]], H. E. Mechling og J. Alden Mason; se Patterson (2001, s.53).</ref> tog Boas i sit brev afstand fra mellemamerikanske agenter, der havde "prostitueret videnskaben ved at bruge den som et dække for deres aktiviteter som spioner".<ref>Citat gengivet i Patterson (2001, s.53); også Price (2006, s.118).</ref> Ti dage efter brevet blev trykt, blev Boas kritiseret af [[American Anthropological Association]] ved en afstemning (21 stemmer for og 10 imod) hvor AAA tog afstand til Boas synspunkter.<ref>Patterson (2001, 53-54). Price (2006, s.118) bemærker at afstemningen var "domineret af de videnskabsfolk, han beskyldte for spionage og disses tilhængere."</ref> Den etiske debat om sådanne "arkæolog-spioner" fortsætter i dag, hvor nogle kommentatorer bemærker hvilken fare og mistanke, de udsætter dem for, som foretager legitimt arkæologisk feltarbejde, særligt dem der arbejder eller ønsker at arbejde i "følsomme" regeringskontrollerede områder.<ref>Se Price (2003); også udvidet diskussion i Prices kapitel "Cloak and Trowel" i ''Archaeological Ethics'' (Price 2006).</ref>
Historie