Da perserne angreb i 490 havde bystaten Athen blot to statsejede krigsskibe, suppleret med 48 handelsskibe, som blev gjort kampklare af byens borgere.<ref>Wallinga, side 39-41.</ref> Få år efter blev der opdaget en stor sølvforekomst i Laurium, cirka 50 km syd for Athen, og statsmanden [[Themistokles]] fik overtalt borgerne til, at pengene fra sølvet skulle finansiere bygningen og udrustningen af 200 trierer. Perserne angreb igen i 480 f.v.t. med en hær, der kom via [[Hellespont]] og en flåde, som Morrison opgør til 957 skibe (307 fra de joniske bystater, 300 fra Fønikien, 200 fra Egypten og 150 fra Cypern. Senere kom forstærkninger fra persisk dominerede øer i Ægæerhavet). På græsk side var der mellem 350 og 400 skibe, med tyngden i de 200 fra Athen, hvoraf 20 på grund af mandskabsmangel var bemandet af byens allierede. I [[slaget ved Salamis]] vandt grækerne en overbevisende sejr. Kejser [[Xerxes 1. af Persien|Xerxes]] havde delt sin flåde i fire eskadrer for at kunne bevogte stræderne omkring øen Salamis og dermed forhindre grækerne i at flygte. Kun to af de persiske eskadrer deltog i det direkte angreb, og deres taktiske formåen kunne slet ikke matche de veltrænede athenienseres. Resten af den persiske flåde blev besejret året efter, i 479 f.v.t., i [[slaget ved Mycale]]. Herefter havde grækerne magten til søs i det østlige Middelhav. I det vestlige Middelhav stod magtkampen mellem [[Karthago]] og de græske bystater på Sicilien, primært [[Syrakus]].<ref>Morrison, ''The Trireme'', side 50-60.</ref>
Samfund