Margrete blev 15 år gammel kronet til [[Englands dronninger og prinsgemaler|dronning af England]] den 30. maj 1445 i [[Westminster Abbey]] af John Stafford, [[ærkebiskop af Canterbury]].<ref>Margaret Lucille Kekewich, ''The Good King: René of Anjou and Fifteenth Century Europe'', (Palgrave Macmillan, 2008), 101.</ref> Hun blev beskrevet som smuk og "allerede en kvinde: lidenskabelig og stolt og med viljestyrke".<ref name="K19">Kendall, p.19.</ref> De, der forventede at der i fremtiden atter blev gjort engelske krav på fransk territorium, troede, at hun allerede forstod sin pligt til inderligt at beskytte Kronens interesser.<ref name="MaurerH">{{Kilde bog|efternavn=Maurer|fornavn=Helen E.|titel=Margaret of Anjou : Queenship and Power in Late Medieval England|dato=2004|udgiver=Boydell|sted=Woodbridge|isbn=978-1-84383-104-4|side=21|url=https://www.amazon.com/Margaret-Anjou-Helen-E-Maurer/dp/184383104X|ref=MaurerH}}</ref> Det ser ud til, at hun har arvet denne ukuelighed fra sin mor, der kæmpede for at sikre sin mands krav på [[Kongeriget Napoli]], og fra sin bedstemor Yolande af Aragon, der faktisk regerede Anjou "med en mands hånd" ved at sikre og ro og fred i provinsen og holde englænderne ude. Således havde hun fra sin familie arvet en kraftfuld personlighed, der gjorde hende fuldt ud i stand til at blive ”Kronens forkæmper”.
Historie