Under retssagen skånede dommeren de mest fremtrædende ofre for svindelen; Ludendorff blev ikke engang indstævnet. Tausend bedyrede sin uskyld, men anklagerens kronvidne, den italienske professor Sestini, afslørede, at Tausend i oktober 1928 havde tilbudt den italienske stat hemmeligheden om, hvordan han lavede guld. Sestini blev anmodet om at se på sagen, og under en demonstration på Tausends slot i [[Tyrol]], så han tydelig svindleren tilsætte guld i opløsningen. Tausend lo det væk i retten og påstod, at det Sestini så ham tilsætte opløsningen, var hans hemmelige ingrediens og ikke selve guldet. Dommen lød på tre års fængsel, som ikke afskrækkede ham fra at fortsætte, da han kom ud igen. I [[1938]] blev Tausend på ny dømt for bedrageri og sad bag tremmerne, da han døde i 1942.<ref>Sørensen, s. 341-4</ref>
Filosofi Religion Kemi Kultur