Kong Hans' egne løftebrud fortsatte. I 1506 indsatte han en dansker, Anders Mus,<ref>[https://snl.no/Anders_Mus Anders Mus – Store norske leksikon<!-- Botgenereret titel -->]</ref> som biskop i Oslo mod det norske [[domkapitel]]s vilje, igen et brud på den håndfæstning, han havde indgået med Norge. I 1507, da hans søn Christian var i Norge, bad denne om at blive kronet til norsk konge, selv om hans far stadig var i live. Christian 2. ønskede at blive sin fars medkonge. En sådan ordning var helt uortodoks og ville desuden fratage det norske rigsråd alle forhandlingskort, den dag kong Hans var død, og der skulle aftales en håndfæstning med hans søn. Ærkebiskop Gaute afslog derfor at foretage en sådan handling.<ref>Øystein Hellesøe Brekke: ''En fryktet kvinne'' (s. 29), forlaget Vigmostad Bjørke, Bergen 2019, {{ISBN|978-82-419-1690-8}}</ref> I [[1510]] døde ærkebiskop Gaute, og Nidarosdomens 24 [[kannik]]er valgte Jon Krabbe, der så skulle til Rom for at få [[pave Julius 2.]]s godkendelse. Igen brød kong Hans sine løfter til Norge, og valgte en dansker, [[Erik Valkendorf (ærkebiskop)|Erik Valkendorf]], til norsk ærkebiskop. For en rundelig sum erklærede pave Julius 2. domkapitlets lovlige dom som ugyldig. [[16. august]] 1510 blev Erik Valkendorf derfor indsat som Norges ærkebiskop. Jon Krabbe blev tildelt Mariakirken på [[Tromsøya]] som en art plaster på såret.<ref>Øystein Hellesøe Brekke: ''En fryktet kvinne'' (s. 32-34)</ref> I 1512 blev nok en udlænding indsat i en vigtig stilling i Norge. Det var hollænderen Herman Willums, [[Dyveke Sigbrittsdatter|Dyvekes]] morbror, der blev indsat som høvedsmand på Bergenhus fæstning.<ref>Øystein Hellesøe Brekke: ''En fryktet kvinne'' (s. 36)</ref>
Historie Død