Mange romantikere studerede hos komponister der ikke havde nogen umiddelbar berøring med [[Wienerklassicismen|Wienerklassikerne]]. Centret for den musikalske romantik befandt fortrinsvis i Nord- og Mellemtyskland ([[Berlin]], [[Dresden]], [[Leipzig]]). En romantik i sin egen rettighed udfoldede sig i [[Chopin]]s klavermusik (Études op. 10 1829–32; Études op. 25, 1832–36, Préludes op. 28, 1836–39; mazurkaer, [[nocturne]]r, [[ballade]]r, koncerter e-mol op. 11 (1830) og f-mol op. 21, 1829). Også i det virtuose er hans musik næsten altid gennemtrængt af [[melankoli]] og [[fatalisme]]. Endnu mere end hos Schumann er det i Chopins værker – som blev begejstret modtaget af Schumann – muligt at spore den subjektive holdning eller udtryk (ty. Gestus) og afspejlingen (ty. Reflex) af et lidende-følsomt jeg som går til i romantisk længsel.
Musik