Tiden 1840-1870 er kendt som ''kornhandelstiden''. Dansk landbrug havde da en stor udførsel af korn til [[England]], [[Hamborg]] og [[Nederlandene]]. Denne skete dels direkte, dels i samvirke med handelshuse i Hamborg. I 1860-erne og 1870-erne brød den store kornhandelsperiode sammen. Det skete i flere omgange og af forskellige årsager. Som følge af krigen i [[1864]] blev samvirket med de hamborgske [[handelshus]]e afbrudt, hvilket førte til en afmatning for de syddanske [[ladeplads]]er og købstæder, der havde levet af denne samhandel. I [[1868]] besluttedes det af bygge en ny udskibningshavn ved Esbjerggårde i det sydvestlige [[Jylland]], hvilket sammen med det samtidigt opbyggede jernbanenet og den indførte næringsfrihed bidrog til en fuldstændig omstilling af samfærdslen og varefragten. Endelig indebar den såkaldte landbrugskrise (fra 1875), fremkaldt ved udbuddet af billigt korn fra [[Ukraine]] og [[USA]], en fuldstændig omstilling af landbruget fra [[kornavl]] til [[Fedevarer|fedevarefremstilling]], herunder kvalitetssikrede [[kød]]produkter, [[mælk]] og [[æg]]. Denne omstilling tog imidlertid tid, og en bivirkning blev, at behovet for arbejdskraft i landbruget faldt kraftigt, hvilket førte til en voldsom stigning i afvandringen fra landdistrikterne til købstæder og snart også til [[udvandring]]. [[1866]] blev [[Det danske Hedeselskab]] stiftet og en indsats for opdyrkning af hidtil uopdyrkede arealer satte ind – ikke mindst af de jyske [[hede]]r. Denne udvikling faldt sammen med landbrugskrisen i resten af landet og bevirkede en ganske anden udvikling i det midtvestjyske område end andetsteds. Hvor der i det meste af landet skete en nettoafvandring fra [[Sogn|landsognene]], var der i det midtvestjyske område en kraftig befolkningsfremgang, dog med aftagende styrke frem til århundredeskiftet<ref>dvs. 1901, jvf. folketællingen 1911, hvor udviklingen i landsognene i 1800-tallet er sammenstillet</ref>.
Samfund Historie Migration