I ynglingeårene oplevede han, at kong [[Erik Lam]] og hans fader døde i munkekutten. Selv ønskede han at vie kirken sine kræfter, og mens Valdemar kastede sig ind i tronstriden mellem [[Svend Grathe]] og [[Knud 5.]], drog Absalon til [[universitetet i Paris]], der netop havde vundet ry som lærdommens ypperste sæde; han er sikkert den første dansker, der har studeret i [[Seine]]-staden. Fra ca. 1146-1156 var Absalon under uddannelse som [[teolog]]. [[Latin]]læsningen, de filosofiske og teologiske forelæsninger og disputereøvelserne skærpede Absalons forstand, men tillige modtog han stærke indtryk af det kirkelige opsving, som havde abbed [[Bernhard af Clairvaux]] til fører; selv trådte han ind i præstestanden, og han kom i forbindelse med tidens bedste mænd<ref name="Salm 106"/>, blandt andet lærte den senere [[Abbed Vilhelm]] at kende. Samtidig tog han lære af Frankrigs politiske forhold; han så det fremadstræbende kongedømme i dets pagt med præstestanden, og den store statsmand, [[Abbed Suger]] af [[Skt. Denis]], er bleven hans forbillede.<ref name="Salm 106"/>
Historie