I Milano blev Augustin fascineret af biskop [[Ambrosius]]. Ambrosius' syn på kristendommen som en åndelig religion, med [[sjæl]]ene som ikke-fysiske enheder inden i legemets forgængelige kød, var nyt for Augustin, der som de fleste andre havde tænkt sig [[Gud (monoteistisk)|Gud]] som et fysisk nærvær. [[Platon]]s syn var, at idealernes verden udgjorde sjælens tidløse, fuldkomne hjemsted, mens den virkelige verden fremviste et forfald, der blev værre. Men hvor Platon mente, at den ideelle verden kunne nås frem til ved hjælp af fornuft og tanke, mente [[Plotin]], at dette tværtimod placerede Gud helt udenfor rækkevidde af menneskelig tanke. Som Augustin senere skrev om Gud: "''Jeg forstod, at jeg var langt borte fra Dig.''" Ambrosius' tolkning af Plotin tiltalte Augustin og fik ham til at droppe manikæismen til fordel for [[katolicisme]]n. Han lod sig derfor døbe i 386.<ref>Roger Osborne: ''Civilization'' (s. 128)</ref>
Filosofi