Da Karl blev syg i 1390'erne, var Isabella 22 år. Hun havde tre børn og havde allerede mistet to spædbørn.<ref name="Gibbons54ff">Gibbons (1996), 54</ref> Under de værste perioder af hans sygdom var Karl ikke i stand til at genkende hende og forårsagede hende stor sorg ved at kræve, at hun blev fjernet, når hun kom ind i hans kammer.<ref name="Gibbons57ff" /> Michel Pintoin (munken af St. Denis) skrev i sin krønike, "Hvad der pinte hende aller mest var at se, hvordan ved alle lejligheder ... kongen stødte hende fra sig og hviskede til sit folk: 'Hvem er denne kvinde, der forhindrer mit syn? Find ud af, hvad hun vil, og sørg for at hun stopper med at irritere og genere mig.'" <ref>Qtd. in Gibbons (1996), 61</ref> Da hans sygdom blev forværret ved århundredeskiftet, blev hun beskyldt for at have opgivet ham, især da hun flyttede sin bopæl til Hôtel Barbette. Historikeren Rachel Gibbons spekulerer i, at Isabella ville distancere sig fra sin mand og hans sygdom, og skriver "det ville være uretfærdigt at bebrejde hende, hvis hun ikke ville bo sammen med en gal mand."<ref name="Gibbons 1996, 61">Gibbons (1996), 61</ref>
Historie