=== Begyndende komponistkarriere ===
[[Fil:Claus_Nielsen_Schall_1757-1835.jpg|thumb|left|C. Schall, blyantstegning af W. Marstrand som forstudie til maleri.]]
I 1778 skrev Schall de fleste melodier til balletten "Bønderne og Herrerne paa Lystgaarden", hvilke [[Scalabrini]] derpå instrumenterede.<ref name="DBL 52"/> Han komponerede også flere temaer med variationer for violin, på hvilket instrument han nu havde erhvervet så stor færdighed, at han kunne optræde som solospiller og 1779 fik plads i kapellet.<ref name="DBL 52"/> Den 27. august samme år ægtede han skuespillerinden Catharina Margarethe Salathé (født 4. April 1755).<ref name="DBL 52"/> Da [[Galeotti]] i 1780 ville komponere balletten "Kjærlighedens og Mistankens Magt", opfordrede han Schall til at skrive musikken dertil, hvilket denne også gjorde<ref name="DBL 52"/> og vandt almindeligt bifald ved; men ved denne lejlighed følte Schall selv, hvor lidt han kendte til teori og kompositionslære, hvorfor han fik koncertmester [[Johann Hartmann]] til at give sig undervisning deri.<ref name="DBL 53">[https://runeberg.org/dbl/15/0055.html Bricka, s. 53]</ref> Det blev dog ikke mange timer, den noget aldrende musiker kunne ofre på ham; senere fik han lidt videre vejledning af [[Schulz]], men væsentlig uddannede han sig ved selvstudium; dybere indsigt i musikkens teori opnåede han dog aldrig, og [[Kuhlau]]s bekendte skarpe ord, at han "ikke kunde skrive 8 Takter efter hinanden uden Fejl", var ikke ganske uden berettigelse.<ref name="DBL 53"/> Imidlertid blev han fra nu af den mest brugte balletkomponist og skrev musikken til en mængde balletter, navnlig af Galeotti, som "Savoyardinderne" (1781), "Vaskepigerne og Kjedelflikkeren" (1788), "Afguden paa Ceylon" (1788), "Hververen" (1788), "Annette og Lubin" (1797), "Lagertha" (1801), "Ines de Castro" (1804), "Rolf Blaaskjæg" (1808), "Macbeth" (1816) og flere andre.<ref name="DBL 53"/> Musikken til disse balletter, som især skabte Schalls ry, er for længst glemt med balletterne selv; den er let og melodiøs, vistnok uden synderlig dybde, men for datiden betegnede den ved sin livlighed og sin stræben efter at karakterisere et stort fremskridt fra tidligere balletmusik.<ref name="DBL 53"/> Mindre heldig var derimod Schall som syngespilkomponist. Hans første forsøg, "Claudina af Villa bella" (1787), vandt lidet bifald; senere skrev han "Kinafarerne" (1792), "Aftenen" (1795), "Domherren i Milano" (1802), "Niels Lembak" (1804) og "Alma og Elfride" (1813).<ref name="DBL 53"/>
Historie