I takt med at det gamle kasussystem (se næste afsnit) er blevet opløst, er ordstillingen blevet mere fast. På dansk bliver et ords syntaktiske funktion først og fremmest bestemt af, hvor det står i det overordnede sætningsskema: ''løven har dræbt manden''. Sætningen ''løven har manden dræbt'' er ikke helt god, men må – i hvert fald i prosa (og i bedre poesi) – betyde det stik modsatte, fordi ordet ''manden'' står foran det betydningsbærende verbum og derfor ikke kan være [[Objekt (grammatik)|objekt]], men må stå i [[Subjekt (grammatik)|subjektsfeltet]], umiddelbart efter det finitte (tidsbøjede) [[verbum]]; hvis dette felt er tomt, som i det første eksempel, vil man derimod uvilkårligt opfatte det første ord, i det emfatiske forfelt, som sætningens [[Subjekt (grammatik)|subjekt]].
Sprogforskning