I slutningen af 1600-tallet var antallet af fiskere på lofotenfiskeri reduceret til mindre end en tredjedel af, hvad det havde været i 1660-erne. Fiskerne drog hellere til andre steder og valgte fiskefelter helt fra Namdalskysten i syd til Finnmark i nord. Mange fiskere fra indlandsbygderne ophørte også under denne tid med at drage på lofotenfiskeri. Med ulønsomt lofotenfiskeri var det bedre at satse på jordbruget.<ref name=Hut65>[[#Hut|Hutchinson og Elstad: ''I amtmandens dager'' side 65.]]</ref><ref>[[#Nie|Nielssen m.fl.: ''Fangstmenn'' side 455.]]</ref> Folk giftede sig senere i livet i krisetider, hvilket sammen med stigende dødelighed førte til færre børn for hvert ægtepar. Dermed blev befolkningsvæksten dæmpet. Familier, som ikke havde jord etablerede sig i indlandsdalene, som igen gjorde, at rendriftssamerne måtte vige.<ref name=Hut67/>
Vand