Til [[vinter]]en hører frygten for [[sult]], [[kulde]] og [[sygdom]], og det er blevet understreget i fremstillingerne for månederne januar eller februar med en fest med overdådigt dækkede borde.
[[Ikonografi]]en for januar med den ofte dobbelthovedede [[Janus (gud)|Janus]] er blandt andet baseret på den populære nytårsdagstradition at lade borde – rigt udstyret med mad – stå urørt natten over som udtryk for ønsket om at bordet måtte være lige så righoldigt udstyret resten af året.<ref> Dieter Harmening: ''Superstitio: Überlieferungs- und theoriegeschichtliche Untersuchungen zur kirchlich-theologischen Aberglaubensliteratur des Mittelalters.'' Erich Schmidt, Berlin 1979, s. 125.</ref>
Efter samtidige forhold er vinterfestbordet altid rigeligt dækket. Der er næsten altid [[brød]] og [[fjerkræ]], ofte også værdifuldt bordservice, saltkar, krukker, [[kande]]r og metal[[Bestik (opdækning)|bestik]].
På grund af det værdifulde udstyr og tilstedeværelsen af tjenestefolk kan man se, at måltidet foregår i omgivelser, der enten kan forbindes med [[patricier]]- eller [[adel]]sfamilier.
Slående er den hyppige tilknytning af [[hund]]e og [[kat]]te til scenen, hvilket lægger op til symbolsk-[[allegori]]ske fortolkninger.<ref>"Hund." og "Katze". I: Lothar Dittrich, Sigrid Dittrich: ''Lexikon der Tiersymbole: Tiere als Sinnbilder in der Malerei des 14.–17.&nbsp;Jahrhunderts.'' (= ''Studien zur internationalen Architektur- und Kunstgeschichte.'' 22). Petersberg 2004.</ref>
Senere tilføjelser omfatter også skildringer af måltidet i Emmaus ({{Bib|Lukas|luk|24|30}}-31) og huslige scener med den hellige familie.<ref> z.&nbsp;B. W. Hansen: ''Kalenderminiaturen der Stundenbücher: Mittelalterliches Leben im Jahreslauf.'' 1984, s. 70, ill. 24-26.</ref>
Maleri Kunsthistorie Middelalderens_kultur