Under [[Englandskrigene]] (1801-1814) d. 24. oktober 1808 blev Christiansø angrebet af englænderne. Angrebet blev ført an af viceadmiral [[William Lukin]] på linjeskibet ''Mars''. Herudover talte eskadren linjeskibet ''Orion'', fregatten ''Salsette'', krydserne ''Magnet'' og ''Swan'' og de tre bombarderfartøjer; ''Hound'', ''Aetna'' og ''Devastation.'' De tre bombarderfartøjer åbnede ild 2,5 km øst for Christiansø mens hovedeskadren lå 7,5 sydøst for øen. ''Hound'', ''Aetna'' og ''Devastation'' var alle forsynet med to sømorterer; en 92- og en 197-pundig og i løbet af de 4 1/2 time angrebet stod på sendte de tilsammen 300-350 bomber af en samlet vægt på 20-24 tons mod Christiansø. William Lukin besluttede sig undervejs for at ændre planer og opgav dermed forsøget på at landsætte soldater, og dermed erobre øen. De nye planer gik ud på at sende hovedeskadren tæt ind forbi fæstningens batterier for at kortlægge dem til senere brug for den engelske flåde. Da eskadren kom på skudhold blev der åbnet ild fra Christiansø og med træning fra artilleriløjtnant [[Marcus Christian Bech]], der også var til stede under [[Københavns bombardement]] i 1807, var skudene velrettede. 4 1/2 time efter angrebets start satte William Lukin sejl og kurs mod nord. Lukin manglede imidlertid yderligere information angående dybden af Christiansø's havn og sendte derfor ''Salsette'' og ''Magnet'' afsted på ny mod den nordlige del af øen. Efter et endnu en velrettet kugle fra øen, der skød fregattens stormast over, vendte ''Salsette'' og ''Magnet'' om. Dermed var angrebet på Christiansø d. 24. oktober 1808 ovre og udover skader på en værdi af 3.100 rigsdaler, var seks svenske krigsfanger og en ældre kone fra Christiansø omkommet.
Vand Naturbeskyttelse