== Liv og virke ==
Karel blev elev hos sin far og i 1604 blev han ansat som tapettegner ved F. Spierings gobelinvæveri i [[Delft]]. I 1613 blev han medlem af Skt. Lukasgildet i [[Haarlem]]. Van Mander lærte [[Christian 4.|Christian IV]] at kende, da kongen besøgte Spierings væveri i 1614 vedrørende en serie gobeliner, der dog ikke blev produceret. Van Mander etablerede sig som selvstændig tapetvæver i 1615, med økonomisk støtte fra den tyske finansmand Nic. Snouckaerts. I 1616 rejste van Mander til Danmark og mødte igen Christian IV. Der blev lavet en aftale om, at van Mander skulle producere 18 gobeliner til [[Frederiksborg Slot]], med motiver fra Christian IV's regeringstid, primært sejren i [[Kalmarkrigen]]. Som en del af aftalen var van Mander i Sverige i 1616-17 (på kongens regning) for ved selvsyn at bese [[Kalmar Slot]] og andre lokaliteter, der indgik i motiverne. Det var en del af aftalen, at der skulle foreligge skitser til godkendelse i maj 1617, og at gobelinerne skulle leveres i 1619. Dette skete som planlagt, og yderligere fire gobeliner blev leveret i 1620. Ordren til kongen kom også til at omfatte bordtæpper og lignende. Foruden det danske kongehus fik van Mander også andre fyrstelige kunder, blandt andet prinsen af [[Oranien]]. Det danske kongehus var imidlertid langsomme med betalingerne, og van Mander fik så store økonomiske problemer, at han måtte give sin oprindelige investor, N. Snouckaerts pant i tilgodehavenderne hos den danske konge. Van Mander døde i 1623 og enken flyttede med sine otte børn til Danmark, hvor hun ville forsøge at få udbetalt familiens tilgodehavender. Det lykkedes hende så godt, at hun fik afregnet med mandens kreditorer og blev i stand til at etablere sig som [[urtekræmmer|urtekræmmerske]] i København. En af sønnerne, [[Karel van Mander III|Karel van Mander (III)]] blev senere Kongehusets foretrukne portrætmaler og blev en del af det velhavende københavnske borgerskab.<ref>{{kid navn|9282}}</ref>
Personbillede_savnes Maleri