Han kom først [[1511]] til [[Trondhjem|sit sæde]], og i [[1513]] mødte han i [[København]] ved forhandlingerne om Christian 2.s dansk-norske håndfæstning. I [[1514]] kronede han den unge konge i [[Oslo]], [[1515]] var han formand for det gesandtskab, der hentede dronning [[Elisabeth af Habsburg|Elisabeth]] fra [[Nederlandene]]. Først nu har han egentlig kunnet begynde sin virksomhed ved sit ærkesæde. Han lod blandt andet med stor energi bygge på den længe forfaldne [[Nidaros Domkirke|domkirke]], hvorom hans våben i denne endnu minder. Han havde planer om at udnytte Norges [[metallisk]]e rigdom.
 
Genoptagelsen af nordmændenes fart på det i de sidste menneskealdre opgivne og forglemte [[Grønland]] lå ham også på hjerte. For [[gudstjenesten]] i den norske kirkeprovins sørgede han ved at lade trykke et norsk [[breviarium]] i [[Paris]] [[1519]] og et norsk [[missale]] i København samme år, den første bekendte anvendelse af [[bogtrykkerkunsten]] til særlig norsk brug. Udgivelsen af den første kirkebog besørgedes ved den senere biskop i Oslo, [[Hans Reff]], og af den sidste ved Valkendorfs senere eftermand [[Olaf Engelbrechtsen]], der allerede da nød stor anseelse og var official i Trondhjem.
Historie