På trods af admiralitetets planlægning pressede premierminister [[Winston Churchill]] på for at få forstærket [[Singapore]] efter at briterne havde opnået en række succeser til søs i [[1941]]. Disse omfattede sænkningen af det tyske slagskib [[Bismarck (slagskib)|Bismarck]], som fjernede truslen fra tunge overfladeskibe mod konvojer på Atlanten, [[slaget ved Taranto]] og [[Slaget ved Cape Matapan]], som gav de Allierede overtaget over den [[Regia Marina|italienske flåde]] i [[Middelhavet]]. Som et kompromis blev to slagskibe og et hangarskib sendt af sted, men både ''Prince of Wales'' og ''Repulse'' blev sænket. Strategerne havde vidst, at den britiske [[flotille]] ikke kunne gøre ret meget på egen hånd, og det blev altid antaget, at de ville blive mødt af amerikanske skibe fra Stillehavsflåden, som bl.a. omfattede otte slagskibe ved [[Pearl Harbor]].
Historie