Ussing blev [[student]] [[1875]] fra [[Metropolitanskolen]], [[cand. jur.]] [[1880]], [[Dr. jur.]] [[1884]], [[auditør]] [[1887]], [[1891]] [[assessor]] ([[dommer]]) i [[Kriminal- og Politiretten]] i [[København]], [[1905]] i [[Overretten]] sammesteds, [[1910]] [[justitiarius]] (præsident) sammesteds, direktør i [[Nationalbanken]] [[1914]]—[[1924|24]]. Foruden sin [[disputats]] ''[[Anders Sandøe Ørsted]] som Retslærd'' (1884) og ''Den vigtigste Retsreform'' (1896) har Ussing, hvis [[forfatterskab]] udmærker sig ved åndrighed og friskhed, skrevet en række læseværdige afhandlinger, blandt andet i "[[Ugeskrift for Retsvæsen]]", "Tidsskrift for Retsvidenskab", "[[Tilskueren (månedsskrift)|Tilskueren]]" og andre. Hans foredrag efter [[Peter Adler Alberti|Albertis]] selvanmeldelse ''Offentlig Moral'' (1908) vakte ualmindelig opsigt. Ussing var ikke dekoreret og må altså have afslået af modtage [[Dannebrogordenen]].
Litteratur Historie Ledelse Foreninger Organisationer Uddannelsesinstitutioner Ledere