Frankrig, som reelt blev styret af [[Kardinal (katolske kirke)|kardinal]] [[Jules Mazarin]], ønskede en fortsat svensk tilstedeværelse i Tyskland for derved at opveje Østrig og Spanien, som betragtedes som arvefjender. Franskmændene frygtede, at en fortsat krig ville forøge Østrigs indflydelse i Tyskland og Polen. Det østrigske og brandenburgske indfald i svensk Forpommern betragtedes som et brud mod den [[Westfalske fred]], hvilket Frankrig fremhævede. Frankrig truede med at bistå Sverige med 30.000 mand hvis ikke fred mellem Brandenburg og Sverige blev indgået inden udgangen af februar 1660. Da nyheden om [[Karl X Gustav]]s død kom, begyndte Polen, Østrig og Brandenburg at forøge deres fordringer, men et nyt fransk løfte om yderligere hjælp til Sverige ved en eventuel fortsættelse af krigen fik disse til endegyldigt at give efter. Fredsaftalen undertegnedes i [[kloster]]et i [[Oliwa]] den 3. maj 1660.
Historie