Hans libretti er blandt de meget få, der kan læses uden musik, og som dog er omhyggeligt tilpasset musikken. Hans første stykke efter ''[[Psyché]]'' (1671) var en slags klassisk masque, ''Les Fêtes de l'Amour et de Bacchus'' (1672), hvorefter han skrev ''[[Cadmus et Hermione]]'' (1674), ''[[Alceste (Lully)|Alceste]]'' (1674), ''[[Thesée]]'' (1675), ''[[Atys (Lully)|Atys]]'' (1676), ''[[Isis (Lully)|Isis]]'' (1677), ''[[Proserpine (Lully)|Proserpine]] ''(1680), ''[[Persée]]'' (1682) og ''[[Phaeton (Lully)|Phaeton]]'' (1683), ''[[Amadis de Gaule]]'' (1684), ''[[Roland (Lully)|Roland]]'' (1685) og ''[[Armide (Lully)|Armide]]'' (1686).
Historie Kultur