Bowies androgyne image blev ført et skridt videre på hans næste plade ''The Rise and Fall of Ziggy Stardust and the Spiders from Mars'' (1972). ''Ziggy Stardust'' var et [[konceptalbum]], som handlede om en rocksanger fra det ydre rum. Mange af sangene var en reaktion på hans egen nyvundne stjernestatus, og selve konceptet var en behandling af konflikten mellem trangen til privatliv på den ene side og stjernelivet på den anden. Albummet indeholdt flere hit-singler, som ''Ziggy Stardust'', ''Soul Love'', ''Starman'' og ''Suffragette City''. Ziggy Stardust-karakteren blev også grundstenen for hans første turne, som begyndte i 1972, hvor Bowies scenefremtræden indeholdt vilde kostumer og knaldrødt hår. Bandet på turneen var en fire-mands besætning bestående af Bowie selv, [[Mick Ronson]] på guitar, [[Trevor Bolder]] på bas og [[Mick Woodmansey]] på trommer. Showet var ultrateatralsk og vildt overproduceret og fyldt med chokerende øjeblikke som en strippende Bowie, der endte i lændeklæde og simuleret oralsex med Ronsons guitar. Turneen endte med en dramatisk og abrupt ”pensionering” på scenen i 1973; den sidste koncert blev optaget af D. A. Pennebaker i koncertfilmen ''Ziggy Stardust and the Spiders from Mars'' (1973). ''The Rise and Fall of Ziggy Stardust and the Spiders from Mars'' indeholder nogle af Bowies bedst kendte sange.
Historie