Billeder fra [[Nordisk bronzealder|bronzealderen]] kan forestille tidlige udgaver af kendte guder. Fx er den store mand, som bærer en [[økse]], kendt fra flere [[helleristning]]er, identificeret som Thor. Men de kan ikke tolkes ved hjælp af de skriftlige kilder, og derfor kan der ikke etableres en sikker forbindelse mellem [[Religion i nordisk bronzealder|bronzealderens]] og vikingetidens mytologi.<ref>Holtsmark (1989) s. 12</ref> De tydelige paralleller mellem [[solvognen]] og [[Skinfaxe]]myten kan muligvis tolkes som en årtusinder gammel "efterklang" i vikingetiden.<ref>Ström (1985) s. 21</ref> Fra [[jernalder]]en er der overleveret få og fragmentariske levn til germanske forestillinger og myter, og ud fra dem, kan der påvises en tydelig kontinuitet mellem religionen blandt sydgermanerne fra 1. århundrede e.v.t. til nordgermanerne omkring 1000 e.v.t. [[Ikonografi]]ske studier af det [[arkæologi]]ske materiale har påvist en tydelig litterær og motivmæssig kontinuitet fra 500-tallet til 1200-tallet i et område, der omfattede Sverige, Norge, Danmark og England. [[Arkæolog]]en Lotte Hedeager mener, at det tyder på, at de vigtigste myter i den nordiske mytologi grundlæggende blev overleveret i nogenlunde uændret form gennem hele perioden.<ref>Hedeager (1999) s. 134</ref> Sandsynligvis var den i begyndelsen af perioden kun udtryk for en tradition, der var udbredt indenfor et fåtalligt [[aristokrati]], og først senere nåede den brede befolkning, i hvert fald i Norge og på Island.<ref>Andrén (1991) s. 32</ref> Germansk kultur var ikke den eneste påvirkning på Norden. Komparative studier har påvist elementer fra såvel [[keltisk mytologi]] som [[samisk religion|samisk]] eller snarere [[finsk-ugrisk religion|finsk-ugrisk mytologi]]; indtil middelalderen var finsk-ugrisk kultur udbredt langt ned i Sydsverige og Norge. Intet tyder dog på, at samisk [[bjørnekult]], [[laks]]ekult og samiske jagtguder var udbredt i den nordiske kultur.<ref>Steinsland (2005) s. 22-26</ref>
Folkeminde