Brøkreservesystemet medfører, at [[pengemængde]]n i et land fortrinsvis skabes af landets forretningsbanker frem for af [[centralbank]]en.<ref> Mankiw, N. G. og M. P. Taylor (2008): Macroeconomics, European Edition, kapitel 19. Worth Publishers, New York</ref> Processen betyder, at penge, som sættes i banken, igen kan lånes ud. De fleste af disse penge havner til sidst på andre bankkonti og kan derefter atter udlånes. Kun en brøkdel af indlånene beholder banken som reserve (deraf navnet). I nogle lande (dog ikke [[Danmark]]) kræver centralbanken, at forretningsbankerne ligger inde med en reserve svarende til en vis andel af indlånene. Sådan et krav eksisterer eksempelvis i eurolandene.<ref>[http://www.ecb.europa.eu/mopo/implement/mr/html/calc.en.html ECB: How to calculate the minimum reserve requirements<!-- Bot genereret titel -->]</ref> Selvom der ikke er et sådant officielt krav, vil bankerne typisk selv ønske at have en vis reserve i form af likvide midler liggende for at kunne imødekomme de indskydere, der ønsker at hæve deres indskud. Afhængigt af denne reservebrøks størrelse vil den samlede pengemængde i økonomien kunne blive mange gange større end centralbankens egen pengeskabelse (hvilken ofte betegnes som '''pengebasen'''). Forholdet mellem pengemængden og pengebasen kaldes ofte '''pengemultiplikatoren''' eller '''kreditmultiplikatoren'''.
{{Uddybende|Pengemængde}}
Erhvervsliv