=== Folkeskoleloven ===
Frederik 4. havde ladet opføre [[rytterskole]]r i de kongelige [[rytterdistrikt]]er, som omfattede omkring en sjettedel af rigets areal. Flere private godsejere havde støttet initiativet ved at lade opføre skoler og gennemføre undervisning af børnene. Alligevel var undervisningen endnu ikke landsomfattende. I [[1736]] indførtes [[konfirmation]]en, hvilket blev en betingelse for, at man kunne fæste en gård eller blive gift. Derved måtte også de børn, som tidligere var blevet unddraget undervisning af deres forældre, nødt til at gå i skole.<ref>anonym: "-og bygger skoler op" (''Skalk'' 1997 nr. 1, s. 19)</ref> Ydermere fulgte enevælden op med den [[23. januar]] [[1739]] at udstede en forordning om skolerne på landet, der blev læst op fra prædikestolene over hele landet, og hvori Christian 6. gjorde
:"''alle vitterligt, at som forfarenheden viser, hvilken usigelig skade kirken og landet derved tilvokser, at ungdommen, helst af den gemene almue, hidtil ej overalt har haft lejlighed nok, således som ske burde, at oplæres i kristendoms grund, samt i læsen, skriven og regnen, og derover til dels i sådan ynkelig uvidenhed er opvoksen, at de hverken i det åndelige eller legemlige véd rettelig at søge og befordre deres eget bedste: Så have Vi anset det for en af de største velgerninger for Vor kære og tro undersåtter og for en uforbigængelig nødvendighed for landet''" at indføre almindelig undervisningspligt.<ref>Feldbæk, s. 185</ref> 
Udgifterne til skoler, lærerlønninger og bøger skulle betales af alle lokalsamfundet medlemmer fra de øverste til de nederste. Tiltaget faldt imidlertid sammen med en alvorlig økonomisk krise. Dette bevirkede en storm af protester, og den 29. april 1740 måtte kongen ophæve sin forordning med en plakat.<ref>Feldbæk, s. 185f</ref> I stedet bekendtgjorde Christian 6., at
:"''Vi allernådigst formode, at Vores gudelige øjemærke til den opvoksende ungdoms nøjagtige undervisning i deres saligheds kundskab, kan erholdes, uden sådan alt for stor byrde og besværing for jordegodsets ejere og besiddere''"
idet kongen tillige gjorde godsejerne opmærksomme på,
:"''at som de nyde det legemlige af deres tjenere, de igen vil sørge for deres åndelige''" og at de "''derved have at vente den største velsignelse af Gud''".<ref>Feldbæk, s. 186</ref>
Resultatet var imidlertid, at det var vidt forskelligt fra gods til gods hvilken undervisning, der blev givet.
Titler Religion Samfund Historie