Celsius blev [[1740]] [[filosofisk magister]] og [[1747]] [[professor]] i historie ved [[Uppsala Universitet]]. Celsius lod sig [[præst]]evie, udnævntes [[1752]] til [[Dr. theol]], og blev [[1753]] [[sognepræst]] i [[Stockholm]], fra [[1774]] som [[pastor primarius]]. Fra [[1777]] til sin død var han [[biskop]] i [[Lund (Sverige)|Lund]]. Celsius udgav forskellige [[skønlitterær]]e værker samt [[periodiske skrifter]]. Mest syslede han dog med historie, og han var en af [[18. århundrede]]s mest læste svenske historieskrivere. Højest satte man hans ''Konung [[Gustaf I]]'s historia'' (1746-53) og ''Konung [[Erik XIV]]'s historia'' (1774), begge [[oversat]]te til [[Tysk (sprog)|tysk]] (bogen om Erik XIV også til [[Fransk (sprog)|fransk]]). På [[stænderrigsdagen]]s opfordring udgav han [[1767]] begyndelsen til ''Svea rikes [[Kirkehistorie|kyrkohistoria]]'', som dog ikke går længere end til [[Ansgar]]s død [[865]]. Celsius nød også stor anseelse som [[taler]] - flere af hans [[mindetal]]er er trykte - og spillede blandt andet derved en betydelig [[politisk]] rolle. På rigsdagen [[1760]]-[[1762|62]] var han et af det yngre [[Huepartiet|huepartis]] ledere. Hans selvstændighedstrang fjernede ham efterhånden fra partiet, men han havde vedvarende på de følgende rigsdage stor politisk indflydelse.
Organisationer