Anna Ancher havde det sjældne held (for kvinder af sin generation) at nyde respekt for sin faglighed - ikke blot hos sin ægtefælle, men også hos andre malere. Hun rejste sammen med sin mand (bl.a. til [[Wien]] 1882 og [[Paris]] 1885 og 1889), udstillede regelmæssigt, og hendes maleri har ofte repræsenteret dansk kunst i udlandet, bl.a. med udstillinger i USA i 2013 og 2018. Hun fik generelt mere omtale end de fleste andre kvindelige kunstnere i perioden, både i kunsttidsskrifter og i dagbladene. Til gengæld måtte hun finde sig i ofte at blive anmeldt sammen med sin mand og af nogle anmeldere, bl.a. [[Holger Drachmann]], at blive omtalt som “Fruen”. Desuden blev hun fremhævet som kvindelig kunstner og mentes dermed at være i besiddelse af en særlig følsomhed. På Anna Anchers tid var denne betegnelse ofte et udtryk for, at hun anvendte pastelkridt, foretrak små formater eller lavede kunstværker med særlige harmoniske farver. Lige så blev “det kvindelige” brugt som forklaring på, hvorfor hendes skildringer af skagboerne var særligt indlevende.<ref name=autogeneret1>{{cite book| title= Udstillingskatalog udgivet i forbindelse med udstillingen ANNA (jeg) ANNA. En hyldest til Anna Ancher. 2.maj - 31.august 2009, Skagens Museum| ISBN= 978-87-91048-17-3| page= 13}}</ref>
Kunst Historie Maleri