== Fritænkerisk forfattervirksomhed ==
"Han var en brav General, ja, den eneste, vi havde, aktiv og ærlig," skriver [[Peter Frederik Suhm]] i anledning af Schmettaus afskedigelse, og denne mening deltes af mange. For øvrigt gik han af med en rundelig pension og fik den gæld, han havde gjort i Christiania, betalt. Kongen lod ham tilkendegive sin "fulde Tilfredshed" med hans tjeneste og gav ham, der [[1763]] var bleven [[Dannebrogordenen|hvid ridder]], endog løfte om [[Elefantordenen]]. Thi skønt [[Christian 7.]] havde ladet ham "springe" som så mange andre, følte han sig tiltalt af Schmettau—mindre dog af hans solide egenskaber, end af hans åndrighed og frie ideer. Disse ideer havde selvfølgelig ingen heldig indflydelse på Christian 7.’s ubefæstede sind, og formodentlig efter [[J.H.E. Bernstorff]]s forlangende blev det derfor betydet Schmettau, at kongen ønskede, at han skulle forlade hoffet. Han bosatte sig nu i [[Plön]], hvor han sysselsatte sig med religiøse og filosofiske spekulationer -- bl.a. studerede han [[Bibelen]] i grundsprogene -- og [[1771]] lod trykke det "eneste ugudelige Skrift", som blev fremkaldt ved [[Johann Friedrich Struensee]]s [[Trykkefrihedstiden|trykkefrihed]]: ''Blätter, aus Liebe zur Wahrheit geschrieben''. Især påvirket af de engelske [[deisme|deister]], hvorimod han tager afstand fra [[Voltaire]], nærmede han sig til det standpunkt, som [[David Friedrich Strauss]] indtog langt inde i det [[19. århundrede]].
Titler Samfund Historie Organisationer