'''Syndikalisme''' er en strømning inden for [[arbejderbevægelsen]], der søger at opnå [[socialisme]] via faglig og økonomisk kamp frem for [[Parlament|parlamentarisk]] politik. Syndikalisme er i højere grad en kampform end en [[ideologi]], men forudsætter af sin natur en bestemt analyse og kritik af de nuværende samfundsforhold og kampformer til omvæltning af disse. Betegnelsen er afledt af ''syndicat'', som er det [[Fransk (sprog)|franske]] ord for "[[Fagforbund|fagforening]]", hvilket afspejler, at syndikalister regner arbejdernes faglige og økonomiske sammenslutninger – snarere end de parlamentarisk-politiske sammenslutninger (dvs. [[Politisk parti|partierne]]) – som [[Arbejderklasse|arbejderklassens]] primære kamporganer. I modsætning til parlamentarisk orienterede [[marxisme|marxister]] mener syndikalister ikke, at man skaber [[Revolution (politik)|revolutionen]] gennem det, man populært kalder "[[proletariatets diktatur]]", altså [[arbejderparti]]ets overtagelse af [[Stat|statsapparatet]] og [[produktionsmiddel|produktionsmidlerne]] med det mål at skabe et [[Kommunisme|kommunistisk]] samfund. Derimod mener de, at arbejderklassen må gennemtvinge sine krav over for sine modstandere og udbyttere, [[Kapitalisme|kapitalisterne]], ved at bruge de midler, arbejderbevægelsen har for hånden. Det vil sige [[Strejke|strejker]], herunder [[generalstrejke]], boykot, blokade, [[sabotage]] osv. – midler, der samles under begrebet '''direkte aktion'''. Syndikalister afviser dermed at skaffe sig magt gennem brug af statsapparatet og gennem partidannelser.
Filosofi