Nogle af romantikkens mest centrale værker var skrevet for teatret. [[Victor Hugo]]s ''[[Hernani]]'' bør nævnes i denne sammenhæng, da dens uropførelse i 1830 markerede romantikkens store og sene franske gennembrud; før den tid var der kun spredte romantiske værker i Frankrig. [[Alfred de Musset]] var en anden stor fransk [[drama]]tiker, som brød mod det fransk-klassiske dramas strikte formregler. Det tyske drama var især fokuseret på [[Shakespeare]] i forskellige fortolkninger, og en af de dramaforfattere, som eftertiden har vurderet højest, [[Heinrich von Kleist]], var ikke særlig anerkendt i sin samtid. [[Ludwig Tieck]] var en exceptionel undtagelse; han var det tyske romantiske dramas hovedfigur med sine sagaspil og sin [[ironi|romantiske ironi]].
Filosofi