;Den landskabelige have som reaktion
Bevægelsen var en udpræget reaktion. Den franske have var i sig selv et
toppunkt, en yderlighed, der udæskede de
tænksomme; med sin tvang og sin ødselhed var den
i al sin skønhed dog inkarnationen af datidens
herrevældes værste egenskaber; den
repræsenterede et politisk system, der stod for fald, og
måtte undgælde derfor; angrebet på denne
havekunst var begyndelsen til [[Den Franske Revolution|den store revolution]].
Man greb med begærlighed det stik modsatte, så
meget mere som den franske have til dels var en
økonomisk ganske uoverkommelig sag, mens
den engelske landskabshave i hvert fald i sit
princip var den billigst mulige haveform. Dertil kom,
at klassicismen i litteratur og kunst begunstigede
det simple, det naturlige og ukunstlede. Oldtidens
bygninger lærte man netop at kende som ruiner
omgivet af grøn natur. Derfor ser man
klassicismens arkitekter i England og også i Norden
([[:sv:Fredrik Magnus Piper|Fredrik Magnus Piper]]?) som denne uarkitektoniske haveforms ivrigste forkæmpere.
Kunsthistorie