<http://schema.org/articleBody>
"Aquest mes deixa el c\u00E0rrec el que potser ha estat el conseller delegat de m\u00E9s \u00E8xit de l&amp;#039;\u00FAltima d\u00E8cada als EUA. Samuel Palmisano, d&amp;#039;IBM, ha liderat una transformaci\u00F3 notable d&amp;#039;aquest gegant de la tecnologia, que ha sortit del negoci dels ordinadors personals i ha passat al software i els serveis per impulsar la construcci\u00F3 d&amp;#039;&amp;quot;un planeta m\u00E9s intel\u00B7ligent&amp;quot;. En una entrevista fascinant amb el meu col\u00B7lega Steve Lohr, Palmisano va dir que la primera de les quatre preguntes fonamentals que orientaven el seu lideratge de l&amp;#039;empresa era: &amp;quot;Per qu\u00E8 alg\u00FA es voldria gastar els diners en all\u00F2 que ofereixes? \u00C9s a dir, qu\u00E8 et fa \u00FAnic?&amp;quot; Palmisano va fer d&amp;#039;IBM una empresa \u00FAnica, i els beneficis van arribar. Les accions van pujar r\u00E0pidament. Warren Buffett, que t\u00E9 bon olfacte, ha apostat recentment per adquirir m\u00E9s del 5% d&amp;#039;IBM. IBM tamb\u00E9 ha estat reinventada, perqu\u00E8 ha passat de ser una multinacional nord-americana a ser una corporaci\u00F3 global impulsada per l&amp;#039;expansi\u00F3 r\u00E0pida de mercats en creixement, com ara l&amp;#039;\u00CDndia i la Xina. Arribem aix\u00ED a la pregunta: \u00BFsi un col\u00F3s nord-americ\u00E0 com IBM ha pogut transformar-se de dalt a baix, poden fer el mateix els Estats Units? \u00BFPot ser que als te\u00F2rics del declivi dels EUA, centrats en el poder coercitiu (o poder dur,  hard power ) i en la decreixent participaci\u00F3 dels EUA en la producci\u00F3 global, els estigui passant alguna cosa per alt? Per\u00F2 abans de tractar aquest tema, mirem-nos de m\u00E9s a prop aquest canvi d&amp;#039;orientaci\u00F3 d&amp;#039;IBM i les seves implicacions. Com explica Lohr, IBM ja no incrementa bruscament el nombre d&amp;#039;empleats per regi\u00F3. L&amp;#039;\u00FAltima vegada que ho va fer, per\u00F2, va ser l&amp;#039;any 2008, quan l&amp;#039;empresa va informar que el nombre de treballadors havia crescut un 21% a tot el m\u00F3n, fins als 386.558, mentre que el recompte als EUA queia un 11%, equivalent a 120.589. Sembla improbable que aquesta tend\u00E8ncia s&amp;#039;hagi aturat. Segons algunes estimacions, el gran creixement a l&amp;#039;\u00CDndia ha fet que el nombre de treballadors d&amp;#039;IBM al pa\u00EDs arribi als 100.000, potser el mateix nombre que l&amp;#039;actual als EUA. IBM no \u00E9s pas un cas a\u00EFllat. Les corporacions globals amb seu als EUA van incorporar 683.000 treballadors a la Xina durant el decenni 1999-2009, un 172% d&amp;#039;augment, i 392.000 treballadors a l&amp;#039;\u00CDndia, un 542% d&amp;#039;augment. En total, el nombre de treballadors en plantilla d&amp;#039;aquestes corporacions a l&amp;#039;\u00C0sia i la regi\u00F3 del Pac\u00EDfic va augmentar 1,5 milions, mentre que als EUA va disminuir 864.600 treballadors, segons dades del departament de Comer\u00E7 dels EUA. L&amp;#039;a\u00EFllacionisme nord-americ\u00E0 ha esdevingut un ox\u00EDmoron. Com demostren aquestes xifres, \u00E9s una opci\u00F3 que no existeix. En un sentit, aquesta transformaci\u00F3 planteja un problema per als EUA: les empreses amb m\u00E9s facturaci\u00F3 creen ocupaci\u00F3 en altres llocs i no a casa. En un altre sentit, les corporacions americanes globals estenen el poder dels EUA d&amp;#039;una manera dif\u00EDcil de quantificar per\u00F2 significativa. Solen propagar la cultura de l&amp;#039;obertura, de la interconnexi\u00F3 i de la transpar\u00E8ncia. &amp;quot;General Electric, Goldman o Twitter intenten treballar a cada pa\u00EDs adaptant-s&amp;#039;hi culturalment, per\u00F2 a la base d&amp;#039;aquestes empreses hi ha un conjunt de valors nord-americans. La influ\u00E8ncia \u00E9s justament aix\u00F2&amp;quot;, em va dir Xenia Dormandy, investigadora de la Chatham House, la prestigiosa instituci\u00F3 d&amp;#039;estudi de relacions internacionals amb seu a Londres. &amp;quot;Avui dia, considerar el poder sobretot en termes d&amp;#039;estat \u00E9s comen\u00E7ar amb un sup\u00F2sit fals&amp;quot;. El frac\u00E0s del poder coercitiu dels EUA (a l&amp;#039;Iraq i l&amp;#039;Afganistan) ha amagat l&amp;#039;auge que ha tingut el seu poder tou (soft power ) en l&amp;#039;\u00FAltima d\u00E8cada. Durant un temps, el poder tou va ressentir-se del fet que el prestigi dels EUA havia quedat tacat; ara, per\u00F2, el despertar \u00E0rab demostra el poder que tenen les xarxes socials nord-americanes a l&amp;#039;hora d&amp;#039;obrir societats tancades, i la gran inversi\u00F3 d&amp;#039;IBM a l&amp;#039;\u00C0frica (que identifica com el pr\u00F2xim gran mercat emergent) \u00E9s alhora una gran inversi\u00F3 per als interessos dels EUA. Fa poc, a Harvard, vaig recollir un comentari interessant de Joseph Nye, catedr\u00E0tic i antic deg\u00E0 de la John F. Kennedy School of Government. Va remarcar que la Xina emergent t\u00E9 1,3 milions d&amp;#039;habitants, per\u00F2 que els Estats Units, en un sentit ampli, en tenen 7 mil milions gr\u00E0cies a l&amp;#039;atractiu que les seves universitats i corporacions exerceixen en el talent d&amp;#039;arreu del m\u00F3n. Nye no creu en els te\u00F2rics del declivi dels EUA. Jo tampoc. No perqu\u00E8 comenci un nou segle nord-americ\u00E0, que no \u00E9s el cas; no perqu\u00E8 el despla\u00E7ament del poder a l&amp;#039;\u00C0sia sigui il\u00B7lusori; no perqu\u00E8 els problemes dels EUA -govern paralitzat, d\u00E8ficits elevats, escoles insuficients- siguin negligibles. No; la derrota del poder coercitiu dels EUA s&amp;#039;ha exagerat i el magnetisme del seu poder tou s&amp;#039;ha subestimat. I anem cap a un m\u00F3n on, com ha escrit Nye, &amp;quot;la guerra encara \u00E9s possible, per\u00F2 \u00E9s molt menys acceptable que fa cent o incl\u00FAs cinquanta anys.&amp;quot; Els EUA saben adaptar-se. Estan corregint els errors de la d\u00E8cada passada amb una forma de lluita antiterrorista m\u00E9s eficient, evitant les guerres amb gran desplegament i aprimant la despesa militar. Podria ser que algun fet o alguna batzegada pol\u00EDtica estronquessin aquest canvi, per\u00F2 no crec que sigui cap coincid\u00E8ncia que la confian\u00E7a del consumidor millori al mateix temps que el pa\u00EDs es ref\u00E0 de la gran desorientaci\u00F3 provocada per l&amp;#039;11-S. De les quatre preguntes de refer\u00E8ncia per a Palmisano, la tercera deia: &amp;quot;\u00BFPer qu\u00E8 voldria una determinada societat que operessis al seu pa\u00EDs?&amp;quot; Sembla una manera de dir que cap pa\u00EDs rebr\u00E0 amb els bra\u00E7os oberts uns Estats Units que avancin sense miraments. Palmisano urgeix els EUA a educar-se per al segle XXI, a fer-se m\u00E9s intel\u00B7ligents, una via dif\u00EDcil de seguir si es dediquen milers de milions a guerres remotes."^^<http://www.w3.org/2001/XMLSchema#string>
<http://www.ara.cat/opinio/America-lexterior_0_626937335.html>