However, we need to be aware that the problem is very much harder for certain poor countries in the South, like Bangladesh and the Philippines, which have been induced by the World Bank and other donors to invest heavily in exporting clothing and apparel products and now find themselves with shrinking export opportunities, a continuous debt burden, no financial means for adjustment of the sector, and misery - especially for millions of women who work for almost nothing in nightshifts in order to undercut the cheapest offer on the market with an even cheaper one.
Musíme si však být vědomi toho, že pro některé chudé země na Jihu je tento problém ještě těžší - jde například o Bangladéš nebo Filipíny, které Světová banka přiměla, aby masivně investovaly do vývozu textilních a oděvních výrobků, a nyní zjišťují, že mají omezené možnosti vývozu, tíží je permanentní zadluženost, nemají žádné finanční prostředky pro přizpůsobení odvětví a lidé tam žijí v bídě - zejména pak miliony žen, které pracují v nočních směnách téměř za nic, aby byla nejlevnější nabídka na trhu přebita ještě levnější.