Когато накрая почине, в света ще останат само две марксистки системи на селското стопанство: колективните стопанства на Северна Корея и Общата селскостопанска политика на Европа - политика, основана на определяне на твърди цени и унищожаване на хранителните запаси, за които няма пазар, политика, пренасяща безотговорно разходи и ненужно страдание на Третия свят, който е лишен от своя естествен пазар.
Kui ta lõpuks lahkub, jääb maailma alles vaid kaks marksistlikku põllumajandussüsteemi: Põhja-Korea kolhoosid ja Euroopa ühine põllumajanduspoliitika - hindade fikseerimisel ning nende toiduvarude ladustamisel ja hävitamisel, millel pole turgu, põhinev poliitika, poliitika, mis lükkab kulud ja mittevajalikud kannatused hoolimatult oma loomulikust turust ilma jäetud kolmanda maailma õlule.