Вторият пункт по отношение на действието на директивата обаче - и възможно е той да е най-важен - е, че за пръв път се признава приносът на студийните музиканти, чрез създаването на фонд, който им позволява да си осигурят авторско или друго възнаграждение за техния труд, който е бил експлоатиран от хората през дълъг период от време и за който могат да получат само еднократно заплащане, ако имат късмет.
Kuid teine punkt seoses sellega, mida antud direktiiv teeb - ja võib-olla kõige olulisem - on, et esimest korda tunnustab ta stuudiomuusikute panust, rajades fondi, mis lubab neil tagada, et nad saavad töö eest tulu ning tasu - mida inimesed on väga kaua ekspluateerinud - mille eest nad saavad võibolla ainult ühekordset tasu, kui neil veab.